ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 р. | Справа № 520/20610/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2026, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., повний текст складено 22.07.26 року по справі № 520/20610/21
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
до  Дочірнього підприємства "ЛІГОР" Приватного акціонерного товариства "Харківський ювелірний завод"   
про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області) до Приватного акціонерного товариства «Харківський ювелірний завод» (далі – ПАТ «Харківський ювелірний завод») про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ПАТ «Харківський ювелірний завод» на користь ГУ ПФУ в Харківській області заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з червня 2021 по серпень 2021 в сумі 57 334.06 грн.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 по справі №520/20610/21 набрало законної сили : 28.01.2022.
Так, на виконання вищезазначеного рішення суду Харківським окружним адміністративним позивачу видано виконавчий лист по даній справі. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 29.04.2022.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2026 заяву ГУ ПФУ в Харківській області про видачу дублікату виконавчого листа по справі залишено без задоволення.
17.07.2026 до Харківського окружного адміністративного суду від ГУ ПФУ в Харківській області надійшла заява про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 520/20610/21, виданого Харківським окружним адміністративним судом.
В обґрунтування заявник зазначено, що виконавчий лист був надісланий для примусового виконання до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, вбачається, що виконавче провадження № 73713165 з примусового виконання виконавчого документа № 520/20610/21, виданого 25.10.2022 Харківським окружним адміністративним судом на суму 57 334.06 грн. Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України завершено, керуючись п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». На теперішній час добровільно кошти від Дочірнього підприємства «ЛІГОР» не надходили, а виконавчий лист № 520/20610/21 було втрачено.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2026 заяву ГУ ПФУ в Харківській області про видачу дублікату виконавчого листа по справі залишено без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2026 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву головного управління та видати дублікат виконавчого документа по адміністративній справі № 520/20610/21 про стягнення з ПАТ «Харківський ювелірний завод» на користь ГУ ПФУ в Харківській області заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з червня 2021 по серпень 2021 в сумі 57 334.06 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що станом на 25.06.2026 оригінал виконавчого листа № 520/20610/21, виданий Харківським окружним адміністративним судом 25.10.2022 про стягнення з Дочірнього підприємства «ЛІГОР» Приватного акціонерного товариства «Харківський ювелірний завод» на користь ГУ ПФУ в Харківській області заборгованості по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенссій з червня 2021 по серпень 2021 в сумі 57 334.06 грн втрачено. На теперішній час добровільно кошти від Дочірнього підприємства «ЛІГОР» Приватного акціонерного товариства «Харківський ювелірний завод» не надходили, а виконавчий лист № 520/20610/21 було втрачено. Станом на липень 2026 заборгованість у сумі 57 334.06 грн залишається Боржником не сплаченою. Ці дії шкодять виконанню завдань, покладених на органи Пенсійного фонду України, а саме наповнення бюджету з метою вчасних виплати пенсій, житлових субсидій, пільг. Посилається на те, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено відповідними указами Президента України та який діє і на сьогодні. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. До вказаного Переліку внесено, зокрема м. Харків (з датою початку бойових дій 24.02.2022). Згідно вищезазначеного переліку Харківська міська територіальна громада відноситься до зони можливих бойових дій. Місто-Герой Харків знаходиться під постійними обстрілами та загрозою атаки КАБІВ. Нажаль, єдине найближче бомбосховище - це станція метро «Героїв Харкова», яка знаходиться на відстані близько 1 км. Постійні повітряні тривоги та загроза застосування балістики з боку Російської федерації порушують нормальні умови робочого процесу. Спеціалісти управління вимушені знаходитись в укриттях більшу частину робочого часу для збереження свого життя, оскільки останнім часом обстріли здійснюються по цивільній інфраструктурі і спальних районах Харкова. Посилається на те, що згідно з п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Посилається на рішення Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 0440/5997/18 , від 28.06.2024 по справі № 808/1838/16. 
Водночас, при винесенні оскаржуваної ухвали не було враховано, що з огляду на переривання строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку із воєнним станом, тримісячний строк для повторного пред`явлення виконавчого листа № 520/30610/21 до примусового виконання, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» не пропущений. Оскільки виконавче провадження 73713165 з примусового виконання виконавчого листа № 520/20610/21, виданого 28.12.2021 Харківським окружним адміністративним судом, було завершено 17.11.2025 кінцевий строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання припав на час дії на території України правового режиму воєнного стану, який діє на час розгляду даної заяви, та такий строк, зважаючи на норми пункту 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», переривається та встановлюється з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки оригінал виконавчого листа по справі № 520/20610/21 не знаходиться ані в головному управлінні, ані на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, виконати постанову Харківського окружного адміністративного суду та стягнути заборгованість з Відповідача можливо лише шляхом отримання дублікату виконавчого листа та його направлення на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби. Зазначає, що висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі від 22.07.2026 про пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не відповідають обставинам справи, отже оскаржувана ухвала винесена з порушенням ч. 3 ст. 317 КАС України.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони належним чином повідомленні про час та дату судового засідання.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи без задоволення заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що з автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа по даній справі до виконання закінчився 29.04.2022. Так, судом встановлено, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Доказів непропущення такого строку заявник до суду не подав. Суд зазначив, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Однак, із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник не звертався.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства відносить обов`язковість судового рішення.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Справедливе судове рішення - мета правосуддя. Сенс правосуддя досягається лише тоді, коли рішення суду виконане. У протилежному випадку судове рішення залишається декларативним.
Виконання судових рішень - завершальна стадія судового процесу, яка має своїм призначенням впровадження в життя судового рішення. Тобто під час виконання судового рішення принцип справедливості реалізовується на практиці. На органи державної виконавчої служби покладено обов`язки виконувати судові рішення.
Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана з попередніми частинами єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає в захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.
Розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у судових справах та рішень інших органів (посадових осіб), є виконанням судових рішень як заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.
Так само й розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у адміністративних справах, є заключним етапом у процесі реалізації захисту порушених прав.
Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.
Ця стаття Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного (господарського) процесу, як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) стверджує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28.07.1999 в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», рішення від 19.031997 в справі «Горнсбі проти Греції»).
Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого документа, що видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до підпункту 18.4 підпункту 18 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку;
Отже єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа, вважається поданою у межах установленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє в задоволенні цієї заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист по адміністративній справі № 520/20610/21 видано 25.10.2022 зі строком пред`явлення до виконання до 29.04.2022.
За правилами частини 1 статті 12 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина 4 ст. 12 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження»).
26.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII доповнено пунктом 10-2.
Положеннями пункту 10-2 розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строки, визначені цим Законом, перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Таким чином, законодавець, запровадивши спеціальне регулювання у пункті 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII, забезпечив додаткові гарантії реалізації права на виконання судових рішень в умовах воєнного стану. Переривання перебігу строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, у тому числі й тих, що були продовжені судом, виключає ризик втрати стягувачами можливості примусового виконання рішень суду з причин, які об`єктивно не залежать від їхньої волі.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 15.03.2023 по справі № 260/2595/22, від 03.08.2023 по справі № 420/10415/22, від 09.09.2025 у справі № 320/8000/21, які враховуються судом в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.
Враховуючи, що в цій справі стягувачем є державний орган строк, визначений Законом України №1404-VIII, для пред`явлення виконавчого документа до виконання в цій справі становив три місяці, а саме до 29.04.2022.
Зважаючи на те, що порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються Законом України № 1404-VIII, як спеціальним нормативно-правовим актом, то у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Суд зазначає, що воєнний стан запроваджений в Україні 24.02.2022 наразі не припинено та не скасовано, отже строки пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану перервалися та на час розгляду заяви стягувача не спливли.
Таким чином, якщо закінчення строку пред`явлення виконавчого документа припало на період воєнного стану, виконавець має приймати такий виконавчий документ до виконання без звернення стягувача до суду за поновленням строку його пред`явлення.
Враховуючи наведені норми права, висновки суду першої інстанції про пропуск строку звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого листа є передчасними, оскільки судом не було з`ясовано час перебування виконавчого листа на виконанні. Оскільки, такий строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривається.
Колегія суддів звертає увагу на приписи частини третьої статті 242 КАС України, якими закріплено, що обґрунтоване є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Зазначене у сукупності з вищенаведеними обставинами свідчить про помилковий підхід суду першої інстанції до вирішення спірного питання, відповідно, суд апеляційної інстанції не може визнати законною і обґрунтованою оскаржену ухвалу суду першої інстанції, оскільки не встановлення дійсних обставин справи, доказування та/або ненадання правової оцінки обставинам, що входять до предмета доказування, свідчить про недотримання судом вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, не вжиття належних та достатніх заходів для встановлення фактичних обставин справи.
Тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу належить передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відхиляючи вимоги апеляційної скарги про необхідність суду апеляційної інстанції постановити рішення про видачу дублікату виконавчого листа, колегія суддів зазначає, що саме суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції може видати дублікат виконавчого листа.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відтак апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 292, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2026 по справі № 520/20610/21 скасувати.
Справу № 520/20610/21 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя | (підпис) | З.Г. Подобайло
Судді | (підпис)  (підпис) | М.О. Семененко   І.С. Чалий