Справа № 569/16599/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року       м. Рівне 

Рівненський міський суд в складі судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
з участю представника позивача Прозорової С.Ф.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Бодрягова В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, 

У С Т А Н О В И В:

09 липня 2026 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернулося Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області з позовом до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , в якому просить затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, помістити відповідача до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців.
В судовому засіданні представник позивача Прозорова С.Ф. позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених в адміністративному позові.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що живе з 2021 року в м. Рівне, його номер телефону є у позивача, а за адресою, за якою йому направлялися листи позивачем, він не проживає і відповідно їх не отримував. Посвідка на тимчасове проживання видана йому до кінця війни. Крім того, під час війни він не має можливості змінити паспортний документ. Порушень законодавства на території України він не допускав. Наразі ситуація з війною погіршується і в нього є загроза життя. Піти служити в ЗСУ він не має можливості по стану здоров`я. 
Представник відповідача Бодрягов В.С. в судовому засіданні залишив вирішення питання про задоволення позову на розсуд суду. 
Суд, заслухавши представника позивача Прозорову С.Ф., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Бодрягова В.С., дослідивши письмові докази по справі, дійшов такого висновку.
Як було встановлено в судовому засіданні, 07 липня 2026 року співробітниками УСР у Рівненській області ДСР НПУ виявлений та доставлений Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив закон про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і перебуває в Україні понад строки встановлені законом.
Під час затримання у іноземця були відсутні будь-які документи, що посвідчують особу та дають право перетину кордону України.
За наявними в УДМС у Рівненській області обліками встановлено, що іноземець документований національним паспортом громадянина Республіки Білорусь НОМЕР_1 від 18 жовтня 2013 року, терміном дії до 18 жовтня 2023 року.
29 червня 2021 року ОСОБА_3 документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 (орган видачі - 5601), строк дії якої закінчився 24 червня 2022 року.
Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 02 червня 2018 року, серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 02 червня 2018 року, актовий запис №777. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_6 ; дружини - ОСОБА_7 .
В подальшому рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 31 серпня 2022 року у справі № 570/2335/22 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 000595862275 від 08 липня 2026 року.
04 жовтня 2024 року УДМС України в Рівненській області прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_8 було зобов`язано здати посвідку та виїхати з України протягом семи днів з дня отримання рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання.
07 липня 2026 року за порушення правил перебування на території України відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП. За наслідками розгляду протоколу постановою про накладення адміністративного стягнення на відповідача накладений штраф в розмірі 3 400 грн 00 коп.
07 липня 2026 року ОСОБА_1 було затримано та поміщено на три доби до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, що підтверджується протоколом № МРВ 000042 про адміністративне затримання.
07 липня 2026 року Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області прийнято рішення № 5610100100000903 від 07 липня 2026 року про примусове видворення з України громадянина Білорусі ОСОБА_4 . 
Як слідує з вказаного рішення громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 здійснив останній в`їзд в Україну 28 серпня 2019 року через КПП «Удрицьк» за паспортом НОМЕР_1 від 18 жовтня 2013 року. Приїхав в Україну у приватних справах до дружини громадянки України ОСОБА_5 , з якою у нього 02 червня 2018 року був укладений шлюб. Вперше був документований посвідкою тимчасове проживання в Україні на підставі возз`єднання сім`ї з громадянкою України у 2019 році. В подальшому здійснював обмін посвідок по закінченню терміну дії. Остання посвідка № НОМЕР_2 , видана 29 червня 2021 року, терміном дії до 24 червня 2022 року. Вищезазначена посвідка скасована рішенням УДМС у Рівненській області від 04 жовтня 2024 року №56011500102044, про що іноземця повідомлено листом № 5601.8-3566/56.1-24 від 10 жовтня 2024 року. Однак громадянин Білорусі ОСОБА_4 , територію України у встановлені законодавством терміни не залишив, у зв`язку з відсутністю паспортного документа. Паспорт громадянами Білорусі було вкрадено у 2023 році в м. Рівне на залізничному вокзалі (зі слів). Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано 31 серпня 2022 року за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області № 570/2335/22. 07 липня 2026 року за порушення правил перебування на території України ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП. За наслідками розгляду протоколу на іноземця накладений штраф в розмірі 3 400 грн.
Як слідує з пояснень ОСОБА_1 , відібраних 07 липня 2026 року завідувачем СОЗНМРВ Рівненського МВ УДМС у Рівненській області Гисюком Н.І., та записаних зі слів ОСОБА_1 , відповідач приїхав в Україну 28 серпня 2019 року через КПП «Удрицьк» за паспортом НОМЕР_1 від 18 жовтня 2013 року. Приїхав до дружини громадянки України ОСОБА_5 , з якою 02 червня 2018 року був укладений шлюб. Вперше був документований посвідкою тимчасове проживання НОМЕР_4 у 2019 році на підставі возз`єднання сім`ї з громадянкою України у 2019 році. В подальшому здійснював обмін посвідок. Остання посвідка № НОМЕР_2 , видана 29 червня 2021 року, терміном дії до 24 червня 2022 року. Зі слів у 2023 році паспорт НОМЕР_1 вкрали в м. Рівному на залізничному вокзалі. З дружиною не підтримує контакт з 2021 року. 04 жовтня 2024 року посвідка № НОМЕР_2 скасована рішенням УДМС у Рівненській області. 10 жовтня 2024 року направлено повідомлення про скасування посвідки на адресу проживання. Після скасування посвідки не виїхав у зв`язку з відсутністю паспортного документа.
Таким чином, відповідач не вжив заходів щодо легалізації свого перебування в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 15.02.2012 та ухилився від виїзду з території держави у встановлені строки.
Зважаючи, що ОСОБА_3 вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, у нього відсутній документ, що посвідчує особу та дає право на в`їзд/виїзд з України, що в подальшому унеможливить проведення примусового повернення, застосування процедури реадмісії, позивач вказує, що необхідно застосувати передбачені законом заходи та затримати іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України з одночасним поміщенням до державної установи, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, а саме - Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
В силу вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).
Відповідно до статті 30 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеного рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.
Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.
Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.
Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».
Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 у справі № 359/7066/16-а.
Відповідно до ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Між тим, частина 1 статті 289 КАС України визначає що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.
У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Враховуючи те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 є громадянином Республіки Білорусь, не має паспортного або іншого документа, що б посвідчували його особу та/або давали йому право на виїзд з України, а тому потребує ідентифікації його особи. Водночас, останній порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, оскільки не довів законності перебування на території України. Застосування більш м`яких заходів суд вважає недоцільним з огляду на особу відповідача, на відсутність в нього легальних джерел доходу в Україні.
Відтак суд доходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для прийняття судом рішення про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, а також поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.
Керуючись, ст. 6, 14, 72-77, 90, 139, 241-243, 245-246, 250, 286, 371 КАС України, суд 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України задовольнити повністю.
Затримати громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення в подальшому заходів щодо примусового видворення за межі України.
Помістити громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців.
Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, місцезнаходження: вул.16 Липня, буд. 6, м. Рівне, код ЄДРПОУ 37829784.
Відповідач: громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складене 09 липня 2026 року.

Суддя О.О. Першко