Номер провадження: 33/813/1450/26
Номер справи місцевого суду: 496/4060/25 
Головуючий у першій інстанції Буран В. М. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Козлової В.А.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 02 червня 2026 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюБіляївського районного суду Одеської області від 02.06.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,6 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Біляївського районного суду Одеської області від 02.06.2026 року, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог чинного законодавства, та як наслідок судом повинен бути визнаний висновок неналежним доказом. 
Також скаржником стверджується, що всупереч положенням діючого законодавства особа не відсторонена від керування транспортним засобом та продовжив керування, при цьому протокол складений за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначаючи, що повний текст складений лише 22.06.2026 року та скаржник не мав можливості підготувати апеляційну скаргу, не маючи тексту оскаржуваної постанов, та отримав таку 22.06.2026.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи питання щодо можливості поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження. Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на особу, яка звертається з апеляційною скаргою.
Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Матеріалами справи встановлено, що оскаржувану постанову ухвалено судом першої інстанції 02.06.2026 року.
Апеляційну скаргу подано та зареєстровано судом 30.06.2026 року, тобто із пропуском строку апеляційного оскарження.
Звертаючись до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначається, що повний текст оскаржуваної постанови складений лише 22.06.2026 року та скаржник не мав можливості підготувати апеляційну скаргу, не маючи тексту постанови, отримав таку 22.06.2026 року.
З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 02.06.2026 року оголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної постанови суду. 
Повний текст постанови складений 22.06.2026 року.
Згідно наявної в матеріалах справи розписки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності копію повного тексту оскаржуваної постанови отримав 23.06.2026 року (а.с. 73).
Відповідно, враховуючи викладене, а саме дату складання судом повного тексту постанови, дати отримання такого особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та дату звернення із апеляційною скаргою, наведене свідчить про обґрунтованість зазначених скаржником в клопотанні підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.
Таким чином, зважаючи на вищевказане передбачене право особи на доступ до правосуддя, з метою перевірки наведених скаржником доводів апеляційної скарги та законності оскаржуваної постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 відповідне його право.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього в повній мірі підтверджується наявними матеріалами справи в своїй сукупності.
З огляду на наявні встановлені судом першої інстанції обставини справи та в подальшому досліджені апеляційним судом, судом першої інстанціях в повній мірі дотримано вищенаведені вимоги КУпАП, та як результат винесено законну та обґрунтовану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 365001 ОСОБА_1 08.06.2026 близько 23 год 40 хв по трасі а/д М-05 Київ Одеса 452 км 800 м. км. керував транспортним засобом Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився відповідно встановленого законодавством порядку в закладі охорони здоров`я КНП ООМЦПЗ ООР у лікаря нарколога, що підтверджується висновком 001327 від 13.06.2025, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт керування вказаним в протоколі транспортним засобом та зупинку такого працівниками поліції особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не заперечується, в апеляційній скарзі не спростовується.
Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Перелік ознак наркотичного сп`яніння наведений в п. 4 розділу 1 Інструкції № 1452/735.
Згідно матеріалів справи працівниками поліції здійснювалася відео фіксації подій, що відбувалися в день складення протоколу та відеозаписи в якості додатків долучено до протоколу, згідно відмітки в ньому.
На відео 231377 вбачається фіксація повідомлення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності про наявність в нього відповідних ознак наркотичного сп`яніння, згідно визначеного п. 4 розділу 1 Інструкції № 1452/735 переліку (23 год 26 хв), та наведено перелік наявних в нього (23 год 30 хв). При цьому, слід зауважити, що обов`язок щодо проходження водія на вимогу огляду на стан сп`яніння чітко визначений ПДР України та є обов`язковим до виконання для всіх водіїв тарснпортних засобів. 
Пунктом 12 розділу 2 Інструкції № 1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
В подальшому, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 неодноразово пропонувалася пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та лише після неодноразового роз`яснення останньому щодо наслідків відмови від такого огляду, ОСОБА_1 в кінцевому результаті погодився на проведення огляду та був доставлений до закладу охорони здоров`я (01 год 09 хв, відео 231377).
Щодо доводів апеляційної скарги в частині проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння з порушенням вимог чинного законодавства, слід зазначити наступне.
Положеннями Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження — газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Тобто, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі згідно положень вказаної Інструкції проводиться у два етапи: перший – виявлення вмісту психотропної речовини, другий – підтвердження наявності вмісту наркотичної речовини та визначення такої.
При цьому, згідно наданого КНП «ООМЦПЗ» ООР алгоритму взаємодії працівників закладу охорони здоров`я та національної поліції щодо проведення медичних оглядів громадян для встановлення стану сп`яніння, а саме п. 7, у разі відсутності клінічних ознак сп`яніння та негативного результату обстеження «швидкими» тестами представнику органу поліції, що доставив особу для обстеження одразу видається «Акт медичного огляду» про відсутність сп`яніння (а.с. 40).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, працівниками закладу охорони здоров`я відповідного акту про відсутність сп`яніння не складено, у зв`язку із чим, зважаючи також на вищевикладене, твердження скаржника в частині наявності ознак сп`яніння відхиляються апеляційним судом.
При цьому, на відео вбачається фіксація проведення в медичному закладі експрес тесту та фіксація отриманих результатів, із отриманням позитивного тесту на наркотичні речовини, а саме на позначці – марихуани (01 год 28 хв), у зв`язку із чим в подальшому відібраний біологічний зразок у відповідності до положень Інструкції при такій особі опечатано та направлено на проведення лабораторного дослідження, про що повідомлено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Надалі згідно копії акту медичного огляду, долученого до матеріалів справи, під час проведення дослідження біологічного середовища підтверджено отримані результати огляду за допомогою експрес тесту щодо наявності вмісту наркотичної речовини, та згідно акту виявлено канабіноїди, у зв`язку із чим складено висновок № 001327 від 13.06.2026 про стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 . 
При цьому, як повідомлено безпосередньо КНП «ООМЦПЗ`ООР у відповіді на запит особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, долученої до матеріалів справи, дослідження проводилося за допомогою тонкошарової хроматографії, якою підтверджено наявність канабіноїдів у сечі ОСОБА_1 та зазначено, що вказаний вид дослідження дозволений д використання наказом МОЗ України від 28.11.2024 № 1982 «Про внесення змін до переліку медичного обладнання для забезпечення потреб сфери охорони здоров`я в умовах воєнного стану» (а.с. 26). Питання щодо закупівлі газорідинного хромато-макспектрометру наразі вирішується на рівні області, оскільки даний прилад є дороговартісним обладнанням. 
З викладеного в своїй сукупності підтверджується дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та законність проведення такої, що в свою чергу спростовує відповідні доводи апеляційної скарги в даній частині.
Окрім того, як вбачається з відеозапису подій 474591, 17.06.2026 ОСОБА_1 повідомлено працівниками поліції в телефонному режимі про наявність підстав для складення відносно нього протоколу, у зв`язку із отримання відповідного висновку, який також підтвердив факт отримання свого екземпляру висновку, та повідомлено про його право бути присутнім під час складення протоколу та прибути для складення такого за його участю (відео 474591, 22 год 21 хв). Однак особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не виявила бажання прибути до відділення патрульної поліції для складення протоколу, у зв`язку із чим такий складений за його відсутності, з огляду на що доводи апеляційної скарги в даній частині відхиляються апеляційним судом.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
За положеннями частини 7 вказаної статті у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.
Отже, за змістом наведених норм особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, або є підстави вважати, що вона перебуває у такому стані, відстороняється від керування транспортним засобом. При цьому ч. 7 ст. 266 КУпАП надає можливість передати керування транспортним засобом тій особі, яка уповноважена водієм та має відповідне посвідчення.
Тобто передача керування транспортним засобом іншій особі здійснюється лише за бажанням особи, яка була відсторонена від керування.
Натомість, зважаючи на наявність в матеріалах справи належних та беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, сам по собі факт не відсторонення його від керуванням транспортними засобами не може слугувати підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне заначити щодо правильних висновків суду про доведення зібраними по справі доказами факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, оскільки наявність такого підтверджується відеозаписами подій та висновком за результатами проведення відповідного огляду, не спростованого особою, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому порядку. Будь-яких належних та обґрунтованих доказів у розумінні положень ст. 251 КУпАП на спростування встановлених судом обставин справи та спростування встановленого факту перебування в стані наркотичного сп`яніння, скаржником не надано.
Суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, з огляду на вищезазначене, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити.
Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 02.06.2026.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 02.06.2026 – залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 29 липня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева