Справа № 203/6711/26 
Провадження № 1-кп/0203/2559/2026 

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.07.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра 
у складі головуючого судді – ОСОБА_1 
при секретарі –    ОСОБА_2  
за участю прокурора – ОСОБА_3 
захисника – ОСОБА_4 
обвинуваченого –   ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62025100130005141 від 15.07.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, військовослужбовця військової часини НОМЕР_1 , який відряджений до військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 
-06.06.2024 Саксаганським районним судом міста Кривий Ріг за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Жовтневого районного суду міста Кривий Ріг від 09.11.2022, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення полі на строк 6 років. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Року Дніпропетровської області від 03.12.2024 умовно-достроково звільнений для проходження військової служби в порядку вимог ст. 81-1 КК України,
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,
встановив:
Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відрядженого до військової частини НОМЕР_2 , у званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 20 липня 2025 року приблизно об 07:00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), самовільно залишив місце несення служби, а саме - місце тимчасової дислокації підрозділу п`ятнадцятого управління військової частини НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), та без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, до 05.06.2026 коли був встановлений та затриманий співробітниками поліції за адресою: м. Дніпро, пл. Старомостова, поблизу буд. 1, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
28.03.2026, у період часу з 11:00 год. до 11:15 год., ОСОБА_5 перебував разом із раніше знайомим потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні торгівельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де о 11:10 год. вони вдвох зупинилися на виході з комплексу поруч із банкоматом та потерпілий ОСОБА_6 намагався провести банківську операцію зі своєю карткою, емітованою в АТ КБ «ПриватБанк» з рахунком ІВАN: НОМЕР_3 , проте в цей момент солдат ОСОБА_5 побачив пін-код на екрані банкомату, який вводив потерпілий з метою проведення операцій на належному йому банківському рахунку, та останній визначив банківську картку, належну потерпілому ОСОБА_6 , баланс якої на той момент складав не менше 173 400 гривень, як предмет свого злочинного посягання.
Перебуваючи у вказаному місці, солдат ОСОБА_5 , приблизно о 11:15 год. 28.03.2026, продовжуючи знаходитися разом із потерпілим ОСОБА_6 поруч із банкоматом, скориставшись неуважністю останнього, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, дістав своєю рукою з банкомату банківську картку, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» з рахунком ІВАN: НОМЕР_3 , держателем якої є ОСОБА_6 , яка видана банківською установою та згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» відноситься до електронних платіжних документів, тобто є офіційним документом, якою надалі розпорядився на власний розсуд шляхом зняття грошових коштів у банкоматах та проведення оплати товарів у магазині міста Дніпра.
28.03.2026, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 11 год. 47 хв., ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні торгівельного комплексу, розташованою за адресою: м. Дніпро, площа Пастера, буд. 6-А, діючи на підставі злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадання чужого майна, а саме - грошових коштів з належної потерпілому ОСОБА_6 банківської картки, емітованої в АТ КБ «ПриватБанк» з рахунком ІВАN: НОМЕР_3 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою незаконного власного збагачення, розуміючи, що його дії є таємними для оточуючих, не маючи ані дійсного, ані передбачуваного права користування вказаною банківською карткою, достовірно знаючи, що він діє поза волею власника банківської картки АТ КБ «ПриватБанк», а саме - потерпілого ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_5 було достовірно відомо про пін-код від вище вказаної банківської картки, а також достовірно відомо про наявність грошових коштів на належному потерпілому ОСОБА_6 банківського рахунку, здійснив ряд операції - зняття грошових коштів, належних потерпілому ОСОБА_6 , а саме:
-28.03.2026 о 11:17 за допомогою банківського терміналу за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 2, здійснив операцію - зняття грошових коштів у сумі 20 000 грн.;
-28.03.2026 о 11:18 за допомогою банківського терміналу за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 2, здійснив операцію - зняття грошових коштів у сумі 20 000 грн.;
-28.03.2026 о 11:23 за допомогою банківського терміналу за адресою: АДРЕСА_4 , здійснив операцію - зняття грошових коштів у сумі 20 000 грн..
Після чого, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, солдат ОСОБА_5 направився до магазину «Ябко», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Незалежності, 36, де використовуючи належну потерпілому ОСОБА_6 банківську картку, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» з рахунком ІВАN: НОМЕР_3 . однією транзакцією з вище вказаного банківського рахунку, через онлайн термінал, здійснив операцію щодо онлайн покупки товарів на суму 113 400 гри., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 173 400 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю та суду пояснив, що дійсно був призваний під час мобілізації, проходив військову службу та був поранений. Лікування проходив у м. Київ, але після виписки не повернувся до військовій частини, поїхав до дому та в подальшому 05.06.2026 був затриманий працівниками поліції.
28.03.2026 року він разом з потерпілим ОСОБА_6 знаходився в торгівельному комплексі на вул. Пастера в м. Дніпро. Коли ОСОБА_6 проводив операцію зі своєю банківською карткою в банківському терміналі, він запам`ятовав пін-код його картки та скориставшись неуважністю потерпілого забрав собі його картку, після чого зняв з його картки декілька разів по 20000 гривень, а в подальшому здійснив онлайн покупку товару, а саме мобільного телефону «iPHONE 17» та два чохла до нього. Потім телефон продав. В скоєному кається. 
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів відносно останнього та судових витрат, визначивши відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
З урахуванням наведеного,суд,за своїм внутрішнім переконанням,яке ґрунтується на всебічному,повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження,керуючись законом,оцінюючи кожний доказ з точки зору належності,допустимості,достовірності,а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до впевненого висновку що діяння, які вчинені ОСОБА_5 дійсно мали місце та його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, а також за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного злочину.
ОСОБА_5 є раніше судимим, характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.
Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.
Враховуючи ступінь, тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення після умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби, за ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Року Дніпропетровської області від 03.12.2024,при остаточному призначенні покарання слід застосувати положення ч.1 ст.71 КК України.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд – 

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання:
-за ч.5 ст.407 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-за ч.1 ст.357 КК України у вигляді 1 (один) року обмеження волі;
-за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років та одного місяця позбавлення волі;
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривий Ріг від 06.06.2024 року та остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5  у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання з 05.06.2026 року.
Речові докази: компакт-диски, - зберігати в матеріалах кримінального провадження; пакет жовтого кольору з речами у спецпакеті № QYH 0151985 та сумку коричневого кольору з речами у спецпакеті № QYH 0151986, які зберігаються в камері речових доказів Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити. 
На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1