Справа № 700/899/26 
Провадження № 1-кп/700/129/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 р.Лисянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка Черкаської області кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працює трактористом ПП ОСОБА_5 , одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та особу похилого віку – ОСОБА_7 , судимого 20.03.2026 Лисянським районним судом Черкаської області за ст.336 КК України до покарання у виді 2 років виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків його заробітку, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,
В С Т А Н О В И В:
05.06.2026 в польовому масиві в адміністративних межах села Шубині Стави Звенигородського району Черкаської області, заступником начальника сектору реагування патрульної поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 та старшим інспектору сектору реагування патрульної поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , які відповідно до ч.3 ст.18, примітки 1 до статті 364 КК України є службовими особами, які обіймають постійно в органі державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій і призначені на вказані посади відповідно до наказів начальника ГУНП в Черкаській області №420 о/с від 13.11.2025 та №37 о/с від 29.01.2025, виконуючи посадову інструкцію заступника начальника сектору реагування патрульної поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області та посадову інструкцію старшого інспектору сектору реагування патрульної поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, в обов`язки яких входить самостійне виявлення та припинення адміністративних правопорушень у випадках передбачених законодавством, під час несення служби у складі екіпажу виконували службові завдання по забезпеченню публічної безпеки та забезпечення громадського порядку на території обслуговування в м.Звенигородка, Звенигородському районі Черкаської області, було виявлено факт вчинення громадянином ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, яке виразилося в керуванні транспортним засобом (мопедом) марки «VIPER ALPHA» без державної реєстрації, в стані алкогольного сп`яніння. 
У подальшому, ОСОБА_4 , 05 червня 2026 року починаючи з 20:49 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в польовому масиві в адміністративних межах села Шубині Стави Звенигородського району Черкаської області, маючи бажання та єдиний намір, спрямований на висловлення пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в усній формі звернувся до працівників поліції, а саме: до заступника начальника сектору реагування патрульної поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 та старшого інспектору сектору реагування патрульної поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 з пропозицією надання їм неправомірної вигоди у виді грошових коштів у сумі 20 тисяч гривень, при цьому тримаючи і демонструючи невизначену суму грошових коштів в руці, за не складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст..130 КУпАП відносно нього, тобто не вчинення дій, передбачених п.3,8,40 Розділу 2 Посадової 
В судовому засіданні обвинувачений заявив, що вину визнає та кається в скоєному. Пояснив суду, що обставини, викладені в обвинувальному акті дійсно мали місце. Керував мопедом без документів після вживання алкоголю. На польовій дорозі його зупинив поліцейський патруль і щоб уникнути відповідальності він запропонував поліцейському гроші. Потім він дізнався, що здійснювався відеозапис їх розмови на камеру поліцейського. У скоєному кається.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене  ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція службовим особам надати їм неправомірну вигоду за невчинення службовими особами в інтересах того, хто пропонує будь-якої дії з використанням наданого їм службового становища.
Обираючи обвинуваченому  ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, характеризуючі дані і обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_4 характеризуються за місцем проживання позитивно, раніше судимий. 
На обліку у лікаря психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності. 
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття. Обставинами, що обтяжують покарання – вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує всі встановлені обставини справи, особу винного, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем проживання, пом`якшуючу обставину та перебуванні на утриманні в обвинуваченого неповнолітньої дитини та особи похилого віку. 
Суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення і запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу, визначеного санкцією частини 1 статті 369 КК України.
Між тим, ОСОБА_4 був засуджений 20.03.2026 Лисянським районним судом Черкаської області за ст.336 КК України до покарання у виді 2 років виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків його заробітку, з яких відбув – 4 місяці.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, не відбувши при цьому покарання за попереднім вироком, тому остаточне покарання йому має бути визначене за сукупністю вироків, відповідно до положень ст.71 КК України.
За правилами частини 3 статті 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Отже, положення частини 3 статті 72 КК України передбачають неможливість складання покарання у виді штрафу з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків, та необхідність виконання цього виду покарання у виді штрафу самостійно, тобто окремо, від інших видів покарань.
Питання про призначення остаточного покарання за вчинення нового злочину під час відбування покарання вирішується судом з урахуванням вимог ст.71 КК України.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов – не заявлено.
Запобіжні заходи – не обиралися.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн (двадцять тисяч чотириста гривень).
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, приєднати повністю до призначеного покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 20.03.2026 у вигляді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків його заробітку, відповідно до ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати самостійно. 
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_10