| 1 | Справа № 335/8244/26  3/335/1599/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, відносно:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , молодшого сержанта, старшого майстра 1 рухомої ремонтної майстерні безпілотних авіаційних комплексів взводу технічного забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії А2582/19 від 18.07.2026, відповідно до рапорту т.в.о. командира взводу технічного забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 головного сержанта призваного по мобілізації ОСОБА_2 від 16 липня 2026 року за № 693/49157-в, о 08 годині 00 хвилин 16 липня 2026 року під час перевірки наявності особового складу в районі зосередження батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_3 т.в.о. командира взводу технічного забезпечення батальйону безпілотних систем вій2ськової частини НОМЕР_1 , головним сержантом призваним по мобілізації ОСОБА_2 було виявлено відсутність старшого майстра 1 рухомої ремонтної майстерні безпілотних авіаційних комплексів взводу технічного забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта призваного по мобілізації ОСОБА_1 . На телефонні дзвінки молодший сержант, призваний по мобілізації, ОСОБА_1 не відповідав. Вжиті заходи зі встановлення місцезнаходження вищевказаного військовослужбовця результатів не дали. Особиста зброя, боєприпаси та засоби індивідуального захисту, молодший сержант, призваний по мобілізації, ОСОБА_1 , залишив у підрозділі.
Також, відповідно до рапорту т.в.о командира взводу технічного забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 головного сержанта, призваного по мобілізації, ОСОБА_2 від 17 липня 2026 року за № 693/49415-в, о 08 годині 00 хвилин 17 липня 2026 року в район зосередження батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_3 у супроводі посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув старший майстер 1 рухомої ремонтної майстерні безпілотних авіаційних комплексів взводу технічного забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант, призваний по мобілізації, ОСОБА_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби за посадою. 
Таким чином, відповідно до протоколу, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант, призваний по мобілізації, ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби з 08 год. 00 хв. 16 липня 2026 року по 08 год. 00 хв. 17 липня 2026 року, чим на думку посадової особи, що склала протокол, проявив недбале ставлення до військової служби, яке було виражене у наступних порушеннях вимог законодавства: вимоги статті 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка визначає, що внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань; вимоги статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує військовослужбовця свято й непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; вимоги статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, доповідати своєму безпосередньому начальникові; вимоги статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка вказує, що військовослужбовець із службових питань повинен звертатися до свого безпосереднього начальника із особистих питань військовослужбовець також повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до старшого начальника; вимоги статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує кожного військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; вимоги статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує кожного військовослужбовця бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь в Збройних Силах України; вимоги статей 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у частині яка передбачає, точного та вчасного виконання покладених на нього обов`язків. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; вимоги статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка зобов`язує військовослужбовця дотримуватися військової дисципліни; вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка зобов`язує військовослужбовця не допускати самому і стримувати інших від вчинення негідних вчинків.
Таким чином, під час виконання військових обов`язків в умовах «особливого періоду», військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант, призваний по мобілізації, ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі з 08 год. 00 хв. 16 липня 2026 року по 08 год. 00 хв. 17 липня 2026 року протягом 24 годин, у зв`язку з чим, на думку посадової особи, що склала протокол, вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що він не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та надав пояснення, що з 8 год. 00 хв. до 13 год. 30 хв. 16 липня 2026 року він знаходився на тимчасовому пункті перебування, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Окрім того, повідомив, що після 13 год. 30 хв. того ж дня виїхав з тимчасового пункту перебування ВТЗ для здачі кімнати та щоб забрати безперебійне живлення з кабелями, але потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, а саме: на нього був здійснений наїзд на тротуарі невідомим транспортним засобом, після чого їм був викликаний наряд поліції та швидка допомога. Зазначив, що після фіксації ДТП знаходився в кімнаті з холодним компресом на нозі. Прибув до тимчасового пункту перебування ВТЗ 17.07.2026 о 07 год. 00 хв. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вважає відсутнім у його діях складу адміністративного правопорушення, тому просив закрити провадження у справі.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
З об`єктивної сторони, правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії А2582 № 19 від 18.07.2026, під час виконання військових обов`язків в умовах «особливого періоду», військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант, призваний по мобілізації, ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі з 08 год. 00 хв. 16 липня 2026 року по 08 год. 00 хв. 17 липня 2026 року протягом 24 годин.
Дії ОСОБА_1 посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 4 ст. 15 КУпАП, за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
У відповідності до вимог ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Відповідно примітки до ст. 172-13 КУпАП, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування. Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.
Разом з тим, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії А2582 № 19 від 18.07.2026, під час виконання військових обов`язків, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант, ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі з 08 год. 00 хв. 16 липня 2026 року по 08 год. 00 хв. 17 липня 2026 року протягом 24 годин. 
Таким чином, висунуте ОСОБА_1 обвинувачення за вищезазначеною статтею фактично зводиться до інкримінування умисного недбалого ставлення до виконання обов`язків військової служби. Разом з тим, з об`єктивної та суб`єктивної сторони вказане правопорушення передбачає наявність вини та спрямованості особи на порушення встановленого порядку проходження військової служби.
Суддею встановлено, що молодший сержант, ОСОБА_1 , який обіймає посаду старшого майстра 1 рухомої ремонтної майстерні безпілотних авіаційних комплексів взводу технічного забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , будучи військовослужбовцем сержантського складу, а не військовою службовою особою, залишив військову служби з 13 год. 00 хв. 16 липня 2026 року, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії А2582 №19 від 18.07.2026, молодший сержант ОСОБА_1 , повернувся в район дислокації військової служби о 08 год. 00 хв. 17 липня 2026 року.
Проте, як встановлено в судовому засіданні, відсутність ОСОБА_1 на території військової частини у період з 13 год. 30 хв. 16.07.2026 по 08 год. 00 хв. 17.07.2026 була зумовлена виключно затримкою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за його участю та отриманням ушкоджень здоров`я, тобто обставинами надзвичайного характеру, які не залежали від його волі. Зазначене повністю виключає як умисел, так і необережність (недбалість) у діях ОСОБА_1 , а також свідчить про відсутність протиправної поведінки та суб`єктивної сторони складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд виходить з того, що обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, є наявність спеціального суб`єкта — військової службової особи, якою в розумінні примітки до ст. 172-13 КУпАП визнаються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків. 
Разом з тим, посада старшого майстра 1 рухомої ремонтної майстерні безпілотних авіаційних комплексів, яку обіймає молодший сержант ОСОБА_1 , за своїм функціональним призначенням не передбачає наділення особи вказаними повноваженнями. З огляду на закріплений у ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, за яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, та враховуючи, що органом, який склав протокол, не надано належних і допустимих доказів виконання ОСОБА_1 організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, суд доходить висновку про відсутність у його діях ознак спеціального суб`єкта інкримінованого правопорушення, що унеможливлює кваліфікацію вчиненого за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та притягнення останнього до відповідальності.
Слід зазначити, що положеннями КУпАП не передбачено право суду самостійно визначати суть вчиненого адміністративного правопорушення або вносити зміни до протоколів про адміністративні правопорушення, які складені уповноваженими особами.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення зазначеного правопорушення, провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, приходжу до висновку, що провадження по справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Керуючись ст. 9, ст. 172-15, п. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 ст. 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя     В.О. Макаров