Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/1958/26
Номер провадження 2/299/953/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Роман К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Виноградівського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», в особі представника Пархомчук Сергія Валерійовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :
ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1579444 від 09 березня 2020 року.
У ході розгляду справи судом встановлено, що згідно з листом відділу реєстрації місця проживання Виноградівської міської ради від 08.05.2026 року прізвище, ім`я та по батькові відповідачки зазначено як ОСОБА_1 . У позовній заяві по батькові відповідачки помилково зазначено як « ОСОБА_1 ». У подальшому тексті рішення суд зазначає по батькові відповідачки як ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 березня 2020 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 1579444 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі. За умовами договору відповідачці надано кредит у розмірі 3600,00 грн строком на 29 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,9 % на добу. Позивач посилається на те, що свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів первісний кредитор виконав належним чином, перерахувавши 09 березня 2020 року на картковий рахунок відповідачки кредитні кошти в сумі 3600,00 грн. Водночас відповідачка, як зазначає позивач, належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 01 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-01/12/2023, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями боржників, зазначених у реєстрі боржників, у тому числі право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 1579444 від 09 березня 2020 року. Згідно з розрахунком позивача, станом на 20 лютого 2026 року за відповідачкою обліковується загальна заборгованість за кредитним договором у розмірі 91357,20 грн, яка складається з 3600,00 грн заборгованості за основною сумою кредиту та 87757,20 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою умов кредитного договору, а також на перехід до нього права вимоги за договором відступлення права вимоги, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 1579444 від 09 березня 2020 року в розмірі 91357,20 грн.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати, які, за його розрахунком, складаються із судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн.
У свою чергу представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Стасюк Ю.П., подав до суду через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити. У відзиві представник відповідачки зазначив, що ОСОБА_1 заперечує факт укладення кредитного договору з ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та отримання від нього будь-яких кредитних коштів. Також вказав, що зазначена у позовній заяві платіжна картка відповідачці не належить, а доказів фактичного перерахування їй кредитних коштів позивачем не надано. Крім того, представник відповідачки послався на недоведеність позивачем набуття права вимоги саме за зобов`язаннями відповідачки, оскільки, на його думку, матеріали справи не містять належних доказів передачі права вимоги щодо відповідачки за договором відступлення права вимоги. Також у відзиві зазначено, що заявлена позивачем заборгованість за процентами є необґрунтованою, оскільки кредит, за твердженням самого позивача, був наданий строком на 29 днів, а тому після закінчення строку кредитування нарахування процентів за ставкою 1,9 % на добу є неправомірним. Представник відповідачки послався на відповідну практику Верховного Суду щодо припинення права кредитодавця нараховувати договірні проценти після закінчення строку кредитування. Окремо представник відповідачки заперечив проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши про відсутність належних доказів фактичного надання правничих послуг у цій справі, їх обсягу та вартості, а також про неспівмірність заявлених витрат. З огляду на викладене представник відповідачки просив суд прийняти відзив до розгляду та відмовити ТОВ «ФК «ВЕРОНА» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник позивача ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» подав до суду через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів відповідачки та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що кредитний договір № 1579444 від 09.03.2020 року був укладений між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та відповідачкою в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На думку позивача, відповідачка пройшла передбачену інформаційною системою процедуру ідентифікації, ознайомилася з умовами кредитування, отримала на зазначений нею номер телефону одноразовий ідентифікатор, ввела його у відповідне поле та підтвердила акцепт пропозиції, що свідчить про належне укладення кредитного договору. Представник позивача також заперечив доводи відповідачки щодо ненадання кредитних коштів, зазначивши, що відповідно до умов договору кредит було перераховано на банківську картку, реквізити якої були вказані позичальницею під час оформлення кредиту. На підтвердження цього позивач послався на інформаційну довідку ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», згідно з якою 09.03.2020 року було проведено транзакцію на суму 3600,00 грн на картку з маскою номера НОМЕР_1 . Крім того, представник позивача зазначив, що відсутність повного номера банківської картки у матеріалах справи зумовлена вимогами щодо збереження банківської таємниці, а відповідачка, як власниця карткового рахунку, не надала доказів того, що зазначена картка їй не належить або що кредитні кошти на неї не зараховувалися. Щодо доводів про відсутність первинних бухгалтерських документів представник позивача вказав, що перерахування коштів здійснювалося через платіжного провайдера, а тому посилання відповідачки на необхідність надання платіжного доручення, меморіального ордера чи банківської виписки є безпідставними. На підтвердження факту перерахування кредитних коштів позивач вважає достатньою надану інформаційну довідку платіжного провайдера. Також представник позивача заперечив доводи відповідачки щодо недоведеності правонаступництва, зазначивши, що 01.12.2023 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-01/12/2023, а згідно з витягом із реєстру боржників до нового кредитора перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 1579444 від 09.03.2020 року. У зв`язку з наведеним представник позивача вважав доводи, викладені у відзиві, необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, просив відзив залишити без задоволення, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідачки понесені судові витрати, а справу розглянути за відсутності представника позивача.
Представник позивача ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», Пархомчук С.В. про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду в електронний кабінет, у судове засідання не з`явився. Натомість, в позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву зазначає про розгляд справи за відсутності представника позивача, також не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. 
Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Стасюк Ю.П. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Через канцелярію суду адвокат Стасюк Ю.П. подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, де зазначив, що їхня позиція щодо позовних вимог викладена у відзиві на позовну заяву, просив такий взятии до уваги.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено копію кредитного договору № 1579444 від 09 березня 2020 року, укладеного, за твердженням позивача, між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» та ОСОБА_1 в електронній формі.
Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 3600,00 грн, дата надання кредиту: 09.03.2020 року, строк кредиту: 29 днів, валюта кредиту: UAH, відсоткова ставка 1,9 % (процентів) на добу.
Згідно з наданими позивачем документами, кредитний договір було укладено із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти у розмірі 3600,00 грн мали бути перераховані на банківську картку, реквізити якої були зазначені під час оформлення кредиту.
Як вбачається із довідки про ідентифікацію, ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 1579444 від 09.03.2020 року, ідентифікована ТОВ «ФК Верона», акцент договору позичальником здійснювалось ІТС, одноразовий ідентифікатор МН6Р3, час відправки ідентифікатора позичальнику 09.03.2020, номер телефону НОМЕР_2 .
Як вбачається з інформаційної довідки ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», 09 березня 2020 року о 12 год. 51 хв. здійснено транзакцію на суму 3600,00 грн на картку, номер якої зазначено у довідці у маскованому вигляді: НОМЕР_1 .
Також позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1579444 від 09 березня 2020 року, відповідно до якого станом на дату здійснення розрахунку за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 91357,20 грн, яка складається з 3600,00 грн заборгованості за основною сумою кредиту та 87757,20 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.
На підтвердження переходу до нього права вимоги за вказаним кредитним договором позивачем надано договір відступлення права вимоги № 1-01/12/2023 від 01 грудня 2023 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», а також витяг з реєстру боржників до вказаного договору, відповідно до якого, за твердженням позивача, до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № 1579444 від 09 березня 2020 року.
Крім того, позивачем долучено документи щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу та сплати судового збору.
Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги, суд керується наступними положеннями законодавства.
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме факту надання відповідачці кредитних коштів за кредитним договором № 1579444 від 09 березня 2020 року.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Отже, обов`язковою умовою виникнення у позичальника обов`язку з повернення кредитних коштів є, зокрема, факт їх фактичного надання кредитодавцем.
Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи.
Як встановлено судом, на підтвердження факту перерахування відповідачці кредитних коштів позивачем надано інформаційну довідку ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», відповідно до якої 09 березня 2020 року о 12 год. 51 хв. здійснено транзакцію на суму 3600,00 грн на банківську картку з маскованим номером НОМЕР_1 .
Разом з тим, зазначена інформаційна довідка не містить повного номера банківської картки, на яку було здійснено переказ, а також інших достатніх відомостей, які б дали можливість достовірно встановити належність вказаної картки саме відповідачці ОСОБА_1 .
Наданий позивачем документ підтверджує факт здійснення певної транзакції на картку із зазначеними маскованими реквізитами, однак не містить відомостей про власника відповідного карткового рахунку, його банківські реквізити та не дає можливості ідентифікувати отримувача коштів як відповідачку у цій справі.
При цьому інших належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності підтверджували, що банківська картка № НОМЕР_1 належала саме відповідачці та що саме на її рахунок були зараховані кредитні кошти у розмірі 3600,00 грн, позивачем суду не надано.
Сам по собі факт зазначення у документах, пов`язаних з оформленням кредитного договору, реквізитів банківської картки не є достатнім доказом фактичного зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки, якщо відсутні відомості, що дозволяють достовірно співвіднести таку картку з конкретною особою та фактом отримання нею грошових коштів.
Суд також враховує, що відповідачка у відзиві заперечувала факт отримання кредитних коштів та зазначала, що відповідна банківська картка їй не належить.
За таких обставин саме на позивача покладався обов`язок надати належні та достатні докази на підтвердження фактичного надання кредиту відповідачці, зокрема документи, які б дозволяли встановити отримувача перерахованих коштів та належність банківського рахунку (картки) відповідачці.
Водночас позивач, маючи можливість надати такі докази, не подав до суду документів, які б містили повні реквізити рахунку або інші дані, що дозволяли б достовірно встановити належність картки відповідачці. Також позивачем не надано банківської виписки чи іншого документа банківської установи, який би підтверджував зарахування 09 березня 2020 року суми 3600,00 грн саме на рахунок, що належить ОСОБА_1 .
При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно збирати докази замість сторін. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Разом з тим, у цій справі позивачем відповідного клопотання про витребування у банківської установи відомостей щодо належності карткового рахунку та зарахування на нього кредитних коштів не заявлялося.
Таким чином, суд позбавлений можливості встановити на підставі наданих позивачем доказів, що транзакція від 09 березня 2020 року на суму 3600,00 грн була здійснена саме на банківський рахунок відповідачки та що зазначені кошти фактично були надані їй у користування.
З огляду на викладене, надана позивачем інформаційна довідка ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» сама по собі не є достатнім доказом фактичного отримання відповідачкою кредитних коштів, оскільки не містить даних, які дозволяють ідентифікувати отримувача коштів, а інші докази, які б усували зазначені сумніви, у матеріалах справи відсутні.
Відтак позивачем не доведено належними та допустимими доказами одну з істотних обставин, на які він посилається як на підставу виникнення у відповідачки грошового зобов`язання, - факт надання їй кредитних коштів.
Сам факт наявності копії кредитного договору, розрахунку заборгованості та документів щодо відступлення права вимоги не може замінити доказів фактичного надання кредиту, оскільки виникнення обов`язку позичальника повернути кредит обумовлене не лише укладенням відповідного договору, а й фактичним наданням кредитодавцем грошових коштів.
Оскільки позивачем не доведено факт передачі відповідачці кредитних коштів, а відтак не доведено виникнення у неї відповідного грошового зобов`язання перед первісним кредитором, вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими.
При цьому наявність у позивача права вимоги, підтверджена договором відступлення права вимоги та витягом з реєстру боржників, не звільняє його від обов`язку довести первісне виникнення відповідного права вимоги, зокрема факт укладення кредитного договору та фактичного надання кредитних коштів боржнику.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1579444 від 09 березня 2020 року є недоведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за результатами розгляду справи у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено у повному обсязі, підстав для покладення на відповідачку понесених позивачем судових витрат, у тому числі витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, не вбачається.
Таким чином, понесені позивачем судові витрати, пов`язані з пред`явленням позову та розглядом справи, залишаються за позивачем.
Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі викладеного, ст.526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.12, 13, 76, 77, 141, 247, 258 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :
У задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», в особі представника Пархомчук Сергія Валерійовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1579444 від 09.03.2020 року відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем. 
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44002941. 
Представник позивача: Пархомчук Сергій Валерійович, адреса: 08157, с. Софіївська Борщагівка, пр-т Героїв Небесної Сотні, 26/9 Київської області. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача адвокат Стасюк Юрій Павлович, м. Виноградів, вул. Незалежності, 5 Берегівського району Закарпатської області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий | Дочинець С. І.