УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року
м. Київ

справа № 757/18643/25
провадження № 51-1563ск25

Колегія суддів Першої судової палатиКасаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула касаційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2026 року і 
встановила:
за ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2026 року залишені без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п.п. 6, 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
У касаційній скарзі скаржник ОСОБА_4 просить переглянути згадане судове рішення у касаційному порядку.
Мотиви Верховного Суду
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою, обов`язковим для перегляду судових рішень є апеляційний порядок, тоді як право особи на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у випадках, визначених законом.
Таким чином, право на доступ до Верховного Суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті у касаційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд касаційним судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами та поставленою метою. Так, предметом касаційного розгляду у кримінальному аспекті переважно виступає дотримання судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального закону при вирішенні питань, пов`язаних з притягненням особи до кримінальної відповідальності, та призначенні покарання, а також забезпечення права на апеляційний перегляд судових рішень у кримінальному провадженні.
Із тексту касаційної скарги та наявної у Суду інформації достовірно встановлено, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2026 року в апеляційному порядку не переглядалася.
Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.
Оскільки оскаржувана ухвала в апеляційному порядку не переглядалася, то цей процесуальний документ не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції. Оскарження у касаційному порядку таких ухвал кримінальним процесуальним законом не передбачено.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів уважає, що необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2026 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3