Копія
154/588/26 
2/154/755/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Каліщука А.А.,
за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся в суд із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 31.03.2024 між ТзОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1408489, згідно з якого відповідач отримав кредит в розмірі 17400 гривень. 
18.12.2024 між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Ум Факторинг» укладено договір факторингу, згідно якого ТзОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) за плату ТзОВ «УМ Факторинг» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №1408489 від 31.03.2024 року.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №1408489 від 31.03.2024 станом на день звернення до суду становить 78300 гривень, з яких: 17400 грн – заборгованість за кредитом, 60900 грн – заборгованість за відсотками.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Ум Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 1408489 від 31.03.2024 в розмірі 78300 грвн та судові витрати.
Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 26.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження.
29.05.2025 відповідач подав письмові пояснення в яких просив суд врахувати, що він з 07.04.2022 по 25.09.2024 він проходить військову службу у Збройних Силах України по мобілізації, а тому відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються. Просить частково задовольнити позов та стягнути з нього 17400 грн кредитної заборгованості.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, не подавав клопотання відкладення судового розгляду, а тому судовий розгляд проводиться у його відсутності на підставі поданих сторонами доказів. 
Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 31.03.2024 між ТзОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1408489, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 17400 гривень.
Відповідач ОСОБА_1 визнає факт укладення кредитного договору та отримання ним коштів в розмірі 17400 грн, а тому дані обставини не підлягають доказуванню.
Із дослідженого судом кредитного договору №1408489 від 31.04.2024 встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити кошти за користування кредитом, а також ознайомлений та згідний з умовами договорів, що підтверджується його підписом (електронним підписом одноразовим ідентифікатором). 
Згідно п. 1.2, 1.3. договору кредит надається строком на 350 днів, сума кредиту складає 17400 гривень. Кредит надається з 31.03.2024 по 16.03.2025. Останній день повернення кредиту — 16.03.2025.
Відповідно до п. 1.5.1. договору встановлено 2,5% в день проценти за користування кредитом. 
Однак із розрахунку заборгованості вбачається, що позивач добровільно нараховує не 2,5% в день за користування кредитом, а 1% в день. 
На підтвердження заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1408489 позивач надав суду розрахунок заборгованості відповідно до якої існує заборгованість за даним кредитним договором в сумі 78300 грн, з яких: 17400 грн – заборгованість за кредитом, 60900 грн – заборгованість по відсотках.
18.12.2024 між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Ум Факторинг» укладено договір факторингу, згідно якого ТзОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) за плату ТзОВ «УМ Факторинг» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №1408489 від 31.03.2024 року.
Оскільки на підставі даних договорів факторингу відбулась заміна первісних кредиторів ТзОВ «Селфі Кредит» на ТзОВ «Ум Факторинг», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості за кожним з договорів. 
Застосовані норми права та мотиви суду.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. 
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Оскільки ОСОБА_1 по кредитому договору № 1408489 від 31.03.2024 не повернув надані кредити у встановлений договором строк, таким чином порушив зобов`язання за цим договором. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 не повернув позичені грошові кошти за кредитним договором від 31.03.2024 в сумі 17400 г рн (тіло кредиту), у встановлений договором строк, що визнається відповідачем, а тому із ОСОБА_1 підлягає стягненню в користь позивача заборгованість за цим договором в сумі 17400 гривень.
Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача процентів за користування кредитом та неустойки, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 призваний 07.04.2022 на військову службу за призовом по мобілізації, що підтверджується наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та 25.09.2024 звільнений з військової служби (наказ командира військової частини НОМЕР_1 ).
Тобто, з 25.09.2024 ОСОБА_1 не є військовослужбовець.
Оскільки в період нарахування процентів за користування коштами по кредитному договорі від 31.03.2024, який не є кредитним договором щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, ОСОБА_1  був військовослужбовцем, який призваний 07.04.2022 на військову службу за призовом по мобілізації, і по 24.09.2024 проходив військову службу в Збройних Силах України, а тому на нього поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», зокрема ненарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом.
Таким чином, в період з 31.03.2024 по 24.09.2024 банк не вправі нараховувати проценти за користування кредитом.
З огляду на наведені обставини, вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по процентах за користування кредитом в період з 31.03.2024 по 24.09.2024 не підлягають задоволенню.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення із відповідача основної суми боргу (тіло кредиту) в розмірі 17400 грн та 30102 грн процентів за користування кредитом за період з 26.09.2024 по 16.03.2025, а всього на загальну суму 47502 гривні. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 2662,40 грн судового збору.
Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме 60,66% (з заявлених 78300 грн задоволено 47502 грн) та з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України, у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1615 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, ст.610, ст. 611, 1049, 1054 ЦК України,суд,
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 1408489 від 31.03.2024 в сумі 47502 гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» 1615 гривень судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», ЄДРПОУ 40274286, м. Київ, Майдан Незалежності, буд. 2, офіс 712.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 13.07.2026.

Головуючий: /підпис/
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя А.А. Каліщук