ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
26 серпня 2026 року м. Чернівці 

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:
Головуючого     ОСОБА_1 ,
суддів      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
з участю секретаря ОСОБА_4 
учасників судового засідання: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №1202426220002246 за апеляційними скаргами прокурора Окружної прокуратури м. Чернівців ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернівецького районного суду м. Чернівців від 16 червня 2026 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця м. Машонмадьярова республіки Угорщина, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з середньою освітою, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 13.05.2021 року за ст.185 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Чернівецького районного суду м. Чернівців від 16.06.2026 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України і йому призначено покарання:
- за ч.5 ст.185 КК України 8 років позбавлення волі.
- за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі. 
На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді 8 (вісім) років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили залишено у виді тримання під вартою, початок строку відбування покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з дня його затримання, а саме з 20.04.2024 року.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 судові витрати на залучення експертів в розмірі 73 071, 93 грн (сімдесят три тисячі сімдесят оду грн. дев`яносто три копійки) в дохід держави.
ЄУНСС 725/9118/24 НП 11кп/822/292/26 головуючий у 1інстанції ОСОБА_10 
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_11 1026486,47 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди.
Вирішено долю речових доказів, а саме:;
- шкіряну сумку «Katana», ключ від автомобіля «Toyota», що вилучено під час затримання ОСОБА_6 , золоті ланцюжок (585 проба, вагою 48,88 г), браслет (585 проба, вагою 21,33 г) та обручку (585 проба, вагою 5,84 г), коробку, чохол, що упаковано в сейф-пакет № PSP1015042(постанови - т. 1 арк. 66-67, 198-199, розписки - т. 1 арк. 68, 212), які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , залишено за останнім;
- 288 грн (купюри: 3-50, 5-20, 6-5, 1-2, 6-1), що упаковані в сейф-пакет № INZ2101790, 1000 доларів США (купюри: 10-100), 2500 Євро (купюри: 19-100; 12-50), що упаковані до сейф-пакету № INZ2101787, що передано на зберігання до філії АТ «УКРЕКСІМБАНК», що по вул. Головній, 183 у м. Чернівці(постанова - т. 2 арк. 64-65, 77-78, 160-161, квитанція - т. 2 арк. 75, 101, 162), повернуто потерпілому ОСОБА_11 ;
-мобільний телефон «Samsung» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), що сейф-пакеті №PSP1015063, ключ від автомобіля «Volkswagen», довідку про звільнення ОСОБА_6 , тримач для сім-карти «Lifecell», 5 клієнтських карток, свідоцтво про реєстрацію т/з «Volkswagen» серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 , банківську картку «А-банк» № НОМЕР_4 , банківську картку «Банк Південний» № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_13 , банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_6 , що упаковані в сейф-пакет № PSP 3225079, чорну сумку «Nike», три пари шортів, дві футболки, сумку «NB», ліхтарик, запальничку, шість голок до медичних шприців, чорний смарт-годинник, розкладний ніж, лазерний ліхтарик, шматки мотузки з металевими намистинками, іконку на чорній мотузці, заправку до електронних цигарок, електронну цигарку, запальничку «Lion», насадку до машинки для стрижки, карабін, серветки, сонцезахисні окуляри, що здано до кімнати речових доказів Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області (постанова - т. 2 арк. 103-104, 160-161, 176-177, 193-194, квитанція - т. 2 арк. 119, 162, 178, 195), повернуто обвинуваченому ОСОБА_6 .
Вирішено долю інших речових доказів.
Згідно вироку суду, в період з 20.00 год. 02.06.2024 по 12.30 год. 03.06.2024 ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, перебуваючи по вул. Віденській, 2 в м. Чернівці, діючи в умовах воєнного стану, який був введений із 05 год 30 хв 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» строком на 30 діб, та який продовжений до цього часу, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на заволодіння чужим майном, умисно, таємно, повторно, протиправно, шляхом розбиття вікна задніх правих дверей проник до автомобіля «Тойота Авалон», д.н.з. НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_11 , звідки викрав належну йому шкіряну суму, вартістю 2 600 гри, в середині якої зберігались грошові кошти в сумі 9 662 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.06.2024 становить 391 671 грн 39 коп., 7 495 євро, що згідно курсу НБУ станом на 03.06.2024 становить 329 667 грн 57 коп., а також золоті вироби, а саме: золотий ручний браслет вагою 21,3311 г, вартістю 66 556 грн 21 коп.; золотий ланцюжок вагою 48.8821 г, вартістю 155 720 грн 43 коп.; золотий злиток вагою 2 г, вартістю 5 981 грн 42 коп.; золоту обручку вагою 5,8446 г, вартістю 18 618 грн 75 коп.; золоте кільце-печатку вагою 9 г, вартістю 27 000 грн; золотий хрест вагою 9 г, вартістю 28 670 грн 70 коп.
У подальшому ОСОБА_6 місце вчинення злочину покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 026 486 грн 47 коп, що відповідає особливо великим розмірам.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому в особливо великих розмірах.
Також, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці та часі, але не пізніше 15.00 год 20.06.2024 умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, шляхом знахідки незаконно придбав корпус гранати «РГ-42» та запал «UZRGM», що став зберігати при собі, чим порушив вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (зі змінами), а також «Про порядок придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» (зі змінами), затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998.
Вже 20.06.2024 близько 15.00 год ОСОБА_6 носив при собі вказані гранату та запал, коли о 15.20 год по вул. Руській, 50 в м. Чернівці був затриманий працівниками поліції у порядку ст. 208 КПК України.
Під час вказаної слідчої дії у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено предмети, що схожі на гранату та запал, та які згідно висновку експерта № КСГ-19/126-24/7534 від 09.07.2024 відповідно являються корпусом ручної гранати «РГ-42» без запалу та одним запалом «UZRGM» до ручних осколкових гранат «Ф-1» та «РГ-42», що поєднуються конструктивно між собою, утворюючи ручну осколкову гранату «РГ-42», яка відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв промислового виготовлення, та яка придатна для здійснення вибуху.
На цей вирок обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 та прокурор Окружної прокуратури м.Чернівців ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений і своїй скарзі зазначав, що з вироком повністю не згідний, зазначав, що кримінальне провадження сфабриковано, були порушені його права на захист, під час його затримання було проведено незаконний обшук, обшук автомобіля проведено без його власника та захисника, по ст.185 ч.5 КК України не були допитані особи, він вимагав захисника з моменту затримання, а адвокат з`явився до нього в слідчий ізолятор лише через півтора місяці після його затри мання, слідчий та прокурор приходили до нього в слідчий ізолятор по три рази без адвоката, є відеозапис слідчих, який переривається, відеозапису з бодікамер поліцейських немає, працівники поліції говорили, що не одівали на нього кайданки при затриманні, а поняті говорять зовсім інше, потерпілий вказував на різні суми викрадених грошей, коли слідчий проводив обшук в автомобілі, автомобіль був закритий, вікна в автомобілі були затемнені, поняті при цьому були на вулиці.
Адвокат ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просила скасувати оскаржуваний вирок та виправдати ОСОБА_6 за ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальні правопорушення вчинені саме ним, а також у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінальних правопорушень. Також просила визнати недостовірними і недопустимими доказами, покладені в основу вироку, в тому числі протоколи огляду, обшуку, затримання, огляду мобільного телефону, висновки експертів та похідні від них докази, цивільний позов ОСОБА_11 залишити без розгляду.
На обґрунтування своїх вимог адвокат зазначала, що суд зобов`язаний був оцінити кожен доказ з точки зору належності, допустимості і достатності, а сукупність доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, але цього суд не зробив. Фактично суд обмежився переліком доказів сторони обвинувачення та загальним висновком про доведеність вини ОСОБА_6 , не зазначив чому суд відкинув версію обвинуваченого про те, що крадіжку він не вчиняв, а гранату йому підкинули працівники поліції. Сам факт наявності протоколу не означає, що доказ є достовірним, висновок експерта не доводить винуватість особи і факт вилучення речі не означає, що ця річ належала обвинуваченому або була здобута злочинним шляхом. Вказувала, що докази проти Главіцького були сфабриковані, а суд першої інстанції це не перевірив. Зазначала, що жодного доказу про те, що ОСОБА_6 проник в автомобіль та викрав майно, у вироку не наведено. В справі відсутні докази, які б фіксували обвинуваченого в момент вчинення злочину. Виявлений слід пальця руки обвинуваченого в автомобілі потерпілого не доводить часу залишення цього сліду в автомобілі і що цей слід залишений під час вчинення злочину, що особа проникала всередину автомобіля і що особа діяла з корисливим мотивом. Слід пальця руки може лише свідчити про можливий контакт з поверхнею автомобіля. Також суд не перевірив чи було правильно вилучено вказаний слід, чи було забезпечено безперервність його пакування, не з`ясовано хто вилучав слід, яким способом, чи надано стороні захисту можливість ефективно перевірити оригінальні матеріали дослідження. Той факт, що обвинувачений був біля банку та перераховував велику кількість купюр, в тому числі і іноземну, а також забрав зі штраф майданчика автомобіль «Volkswagen Golf», здійснив оплату накладених на нього штрафів не доводить винуватість ОСОБА_6 поза розумним сумнівом. Також суд не перевірив, чи відеозаписи є оригінальні, чи не містять ознак монтажу. Суд також не перевірив, чи не були підкинуті в автомобіль обвинуваченого виявлені там золоті вироби. Апелянт зазначав, що вирок суду не містить посилання на підставі якої Ухвали суду проводився обшук, чи була ця ухвала чинною на час проведення обшуку, чи були в ній зазначені ці речі, чи була фідеофіксація безперервною, чи були вилучені речі одразу запаковані, чи виключено доступ працівників поліції до автомобіля до початку обшуку, чи була можливість у працівників поліції покласти туди виявлені речі, чи не є поняті контрольовані правоохоронцями. Без надання відповідей на ці запитання, на думку адвоката, протокол обшуку не може сприйматися як беззаперечний доказ. Також суд не встановив індивідуальні ознаки вилучених золотих виробів, з чого можна було б зробити висновок про належність цих речей потерпілому. Суд також не встановив коли саме та за яких умов і внаслідок яких дій біологічний матеріал, нібито, потрапив на браслет. Якщо ж браслет був вилучений за сумнівних обставин, то всі похідні експертні висновки не можуть бути допустимими доказами. Показання потерпілого щодо переліку викраденого майна і його вартості самі по собі не можуть замінити належні документи, експертну ідентифікацію та об`єктивне підтвердження фактичного перебування майна в автомобілі. А тому, на думку апелянта, кваліфікуюча ознака ч.5 ст.185 КК України «в особливо великих розмірах» не доведена поза розумним сумнівом.
Обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України ґрунтується на недопустимому доказі, а саме протоколі затримання обвинуваченого від 20.06.2024 р. ОСОБА_6 стверджував, що гранату йому підкинули працівники поліції, суд цю версію не перевірив, що є грубим порушенням принципу змагальності, презумпції доказування та стандарту доказування. Також суд не встановив, чи були реальні підстави для затримання обвинуваченого в порядку ст.208 КПК України, оскільки крадіжка відбулася 2-3 червня 2024 року, а затримання обвинуваченого здійснено 20.06.2024 року. Якщо ж затримання було незаконним, всі речі, нібито, вилучені під час такого затримання, є недопустимими доказами. Адвокат зазначав, що версія захисту про те, що гранату обвинуваченому підкинули, є логічною і підлягала перевірці. Необхідно було встановити чи видно на відео момент виявлення корпусу гранати та запалу, де вони були виявлені, хто першим їх побачив, чи мав хтось доступ до особи до початку процесуальної дії, чи були поняті належними, чи були предмети одразу упаковані, чи є відеозапис про їх пакування, чи є контакт працівників поліції з предметами до їх вилучення та чи є на корпусі гранати або запалі сліди рук ОСОБА_6 .
Апелянт зазначав, що вирок побудований на припущеннях, сторона обвинувачення не довела, що саме ОСОБА_6 вчинив крадіжку майна ОСОБА_11 ,, не доведено факт проникнення, факт заволодіння майном, належність вилучених речей потерпілому, розмір шкоди, умисел та кваліфікуючі ознаки ч.5 ст.185 КК України. Також не доведено вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, оскільки суд не перевірив версію сторони захисту про підкидання обвинуваченому гранати і запала до неї.
Прокурор в поданій ним апеляційній скарзі, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого, обсяг обвинувачення, просив скасувати оскаржуваний вирок в частині призначення покарання та постановити новий вирок в призначити Главіцькому покарання за ст. 185 ч.5 КК України у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст. 263 КК України 5 років позбавлення волі і за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді 12 років позбавлення волі.
На обґрунтування своїх вимог зазначав, що обвинувачений свою вину не визнав, не прийняв ніяких мір по відшкодуванню завданої потерпілому шкоди, вчинив злочин щодо особи, яка є внутрішньо-переміщеною особою, раніше неодноразово засуджувався за вчинення злочинів, інкриміновані йому злочини вчинив через кілька місяців після звільнення з місць позбавлення волі. Також зазначав, що суд безпідставно не призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим в санкції ч.5 ст.185 КК України. Зазначав, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України не звернув увагу на наявність в діях обвинуваченого такої обтяжуючої покарання обставини, як рецидив злочину. Вважає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним діянь та особі обвинуваченого через м`якість, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні вимоги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурор, який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в його скарзі, та відмовити в задоволенні апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали в межах апеляційних вимог апелянтів, колегія суддів приходить до таких висновків.
Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України повністю доведено дослідженими в суді доказами.
Так, з протоколу огляду місця події від 03.06.2024 р. вбачається, що під час огляду автомобіля «Тоyota Avalon», д.н.з. НОМЕР_8 , належного потерпілому ОСОБА_11 , з якого було викрадено належне йому майно, виявлено та вилучено сліди пальців рук (т.1 а.с.16-32).
З висновку експерта №СЕ-19/126-24/7788-Д від 18.06.2024 вбачається, слід пальця руки, розмірами 16х21, що перекопійований на відрізок липкої стрічки №1 (сліди папілярних візерунків з поверхні файла, що знаходилась в авто»), вилучений в ході огляду місця події від 03.06.2024, за адресою: вул. Віденська, 2 м. Чернівці, залишений вказівним пальцем лівої руки гр. на ім`я ОСОБА_6 . (т.1 а.с.110-122). 
Підтвердженням вини обвинуваченого у вчиненні крадіжки з автомобіля потерпілого є також дані протоколу обшуку від 20.06.2024 р., з якого вбачається, що під час проведення цієї слідчої дії в автомобілі «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_9 , яким користувався обвинувачений ОСОБА_6 , виявлено та вилучено золоті ланцюжок, браслет та обручку, які були викрадені з автомобіля потерпілого. (т.1 а.с. 164-165).
З висновку експерта № СЕ-19/126-24/7552-БД від 13.08.2024 вбачається, що на браслеті, що був вилучений під час обшуку автомобіля, яким користувався обвинувачений, виявлено генетичні ознаки клітин, що збігаються з генетичними ознаками зразка буквального епітелію ОСОБА_6 (т.1 а.с.178-187).
З протоколу огляду відеозаписів з камер спостереження по вул.Руській, 248 в м. Чернівці вбачається, що відразу ж після події крадіжки ОСОБА_15 біля каси банку АТ «Укргазбанк», під час оплати штрафів перераховує велику кількість купюр, в тому числі іноземної валюти. (т.1 а.с.138-156).
З протоколу огляду відеозаписів з камер спостереження по вул. Комунальників, 4-В в м. Чернівці вбачається, що відразу після події крадіжки ОСОБА_6 , сплативши накладені на нього штрафи, забирає зі штрафного майданчика автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_9 (т.2 а.с.127-137).
З протоколу огляду від 15.08.2024 року вбачається, що під час цієї слідчої дії було встановлено збіг за візуальними та технічними характеристиками вилучених під час обшуку автомобіля, яким користувався обвинувачений, золотих ланцюжка, браслета та обручки з тими, що були викрадені в потерпілого (т.1.а.с.189-191).
З висновків експерта № СЕ-19/126-24/9079-ФХД (т.1 а.с.206-211), № СЕ-19/126-24/9178-ТВ від 27.08.2024 (т.1 а.с.218-222), № СЕ-19/126-24/9177-ТВ від 27.08.2024 (т.1, а.с.228-230), № СЕ-19/126-24/9541-ТВ від 30.08.2024 (т.1 а.с.236-240), № СЕ-19/126-24/9543-ТВ від 30.08.2024 (т.1 а.с.246-250), № СЕ-19/126-24/9544-ТВ від 30.08.2024 (т.1 а.с.256-260) вбачається, що експерти встановили вартість викрадених у потерпілого ОСОБА_11 золотих виробів, що також є підтвердженням вини ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні.
З протоколу затримання ОСОБА_6 в порядку сст.208 КПК України від 20.06.2024 р. вбачається, що під час цієї процесуальної дії в обвинуваченого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 288грн, 1000 доларів США та 2500 євро, ключ до автомобіля «Тоyota», а також мобільний телефон «Samsung» (т.2 а.с.15-18).
З протоколу огляду від 09.07.2024 вбачається, що у вилученому під час затримання обвинуваченого мобільному телефоні «Samsung» є спілкування з абонентом « ОСОБА_16 » ( НОМЕР_10 ), який 10.06.2024 написав, що обвинуваченому слід повернути потерпілому документи та ланцюжок, а також наявне спілкування з ОСОБА_17 (колишня дружина обвинуваченого), відповідно до якого ОСОБА_6 передав велосипед, переслав кошти на картку, яку на його прохання вказала остання, і остання вказує, що не може прийняти він нього гроші, які отримані незаконним шляхом (т.2 а.с.107-116).
З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 25.06.2024 вбачається, що потеплілий серед інших ключів впізнав ключ від автомобіля «Тоyota», що був вилучений у ОСОБА_6 під час затримання, як свій (т.2 а.с.163-166).
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який послідовно виклав всі відомі обставини щодо вчиненого злочину, зокрема щодо викраденого у нього майна та його вартості.
З протоколу затримання ОСОБА_18 в порядку ст.208 КПК України від 20.06.2024 вбачається, що під час цієї процесуальної дії в обвинуваченого було виявлено та вилучено корпус гранати та підривник (т.2 а.с.15-18).
З висновку комплексної вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/126-7534 від 09.07.2024 вбачається, що вилучені під час затримання обвинуваченого корпус гранати та підривник є однією ручною осколковою гранатою РГ-42 без запалу та одним запалом UZRGM до ручних осколкових гранат Ф-1 та РГ-42, поєднуються конструктивно між собою, утворюючи одну осколкову гранату РГ-42, яка відноситься і до бойових припасів і до вибухових пристроїв промислового виготовлення, придатні для здійснення вибуху (т.2 а.с.51-60).
З висновку комплексної вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/126-24/7553-БД від 13.08.2024 вбачається, що клітини з ядрами на змивах з корпусу та запалу збігаються з генетичними ознаками обвинуваченого ОСОБА_6 (т.3 а.с.25-36).
Підтвердженням вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України є також показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які в судовому засіданні підтвердили факт виявлення та вилучення в обвинуваченого корпусу гранати та підривника 20.06.2024 року по вул. Руській, 50 в м. Чернівці.
Отже, аналіз досліджених судом першої інстанції та перевірених в апеляційній інстанції доказів свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна повторно, з проникненням в сховище, в особливо великих розмірах та в умовах воєнного стану, а також вчинив незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Всі зібрані по справі докази є належними та допустимими. Будь-яких сумнівів у винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень немає.
Що стосується тверджень обвинуваченого та його захисника про те, що працівники поліції під час затримання ОСОБА_6 підкинули йому гранату, а також інші їхні заперечення винуватості обвинуваченого є недоречними та зводяться до огульних заперечень як прямих, так і непрямих доказів вини ОСОБА_6 , а також в обвинуваченнях працівників поліції у можливій фальсифікації ними доказів.
Що стосується тверджень адвоката про те, суд першої інстанції не перевірив, чи на час проведення обшуку автомобіля, яким користувався ОСОБА_6 , була дійсна ухвала слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення обшуку, колегія суддів зазначає, що в судовому рішенні не має зазначатись про те, що кожен доказ отриманий з дотриманням вимог КПК України та зазначенням процесуальних рішень, на підставі яких отримано той чи інший доказ.
Крім того, колегія суддів в цьому випадку зазначає, що ухвалою слідчого судді від 05.06.2024 року було надано дозвіл слідчому (слідчим) на проведення обшуку автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_9 ). В зазначеній ухвалі вказано, шо термін дії ухвали становить один місяць з дня її постановлення (т.1 а.с.163), а обшук автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_9 було проведено 20.06.2024 року, про що свідчить протокол про проведення цієї слідчої дії (т.1 а.с.164-166).
Той факт, що крадіжку чужого майна ОСОБА_6 вчинив за відсутності очевидців та відсутні відеозаписи, на яких би був зображений обвинувачений під час вчинення крадіжки, ніяким чином не свідчить про те, що останній не вчиняв інкримінованого йому діяння.
При цьому колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 ґрунтується на аналізі сукупності доказів, які були зібрані на досудовому слідстві у відповідності до вимог КПК України та досліджені в судовому засіданні. Аналіз зазначених доказів наведено також в цій ухвалі.
Заперечення стороною захисту всіх доказів, що є в матеріалах провадження та які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, є обраним способом захисту.
І оскільки стороною захисту в поданих апеляційних скаргах не зазначено в чому полягають порушення норм КПК України під час досудового розслідування чи судового розгляду, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості навести обґрунтування на їх підтвердження чи спростування.
Що стосується інших, наведених стороною захисту в поданих апеляційних скаргах запереченнях на вирок суду, колегія суддів не вбачає підстав для наведення на них спростувань.
При цьому колегія суддів керується рішенням ЄСПЛ у справі «Серявін проти України», де Суд зазначив, що «хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент». 
Що стосується апеляційних вимог прокурора, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтовані. 
Апеляційним судом встановлено, що в період з 20.00 год. 02.06.2024 по 12.30 год. 03.06.2024 ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, перебуваючи по вул. Віденській, 2 в м. Чернівці, діючи в умовах воєнного стану, який був введений із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» строком на 30 діб, та який продовжений до цього часу, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на заволодіння чужим майном, умисно, таємно, повторно, протиправно, шляхом розбиття вікна задніх правих дверей проник до автомобіля «Тойота Авалон», д.н.з. НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_11 , звідки викрав належну йому шкіряну суму, вартістю 2 600 грн, в середині якої зберігались грошові кошти в сумі 9 662 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.06.2024 становить 391 671 грн 39 коп., 7 495 євро, що згідно курсу НБУ станом на 03.06.2024 становить 329 667 грн 57 коп., а також золоті вироби, а саме: золотий ручний браслет вагою 21,3311 г, вартістю 66 556 грн 21 коп.; золотий ланцюжок вагою 48.8821 г, вартістю 155 720 грн 43 коп.; золотий злиток вагою 2 г, вартістю 5 981 грн 42 коп.; золоту обручку вагою 5,8446 г, вартістю 18 618 грн 75 коп.; золоте кільце-печатку вагою 9 г, вартістю 27 000 грн; золотий хрест вагою 9 г, вартістю 28 670 грн 70 коп.
У подальшому ОСОБА_6 місце вчинення злочину покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 026 486 грн 47 коп., що відповідає особливо великим розмірам.
Крім того ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці та часі, але не пізніше 15.00 год. 20.06.2024 умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, шляхом знахідки незаконно придбав корпус осколкової гранати «РГ-42» та запал «UZRGM», що поєднуються конструктивно між собою, утворюючи ручну осколкову гранату «РГ-42», яка відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв промислового виготовлення, та яка придатна для здійснення вибуху і став зберігати при собі, чим порушив вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (зі змінами), а також «Про порядок придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» (зі змінами), затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998.
Вже 20.06.2024 близько 15.00 год ОСОБА_6 носив при собі вказані гранату та запал, коли о 15.20 год по вул. Руській, 50 в м. Чернівці був затриманий працівниками поліції у порядку ст. 208 КПК України.
Під час вказаної слідчої дії у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено корпус гранати осколкової РГ-42 та запал UZRGM» до ручних осколкових гранат «Ф-1» та «РГ-42», які він придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.
Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена сукупністю досліджених в суді доказами.
Що стосується правильності та законності призначеного ОСОБА_6 покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даному випадку допустив порушення вимог Закону про кримінальну відповідальність.
Так, відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчинених злочинів, дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , а також не врахував обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину та призначив останньому покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Крім того, санкція ч.5 ст.185 КК України передбачає можливість призначення винній особі покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 за ч.5 ст.185 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна не призначив, не мотивувавши прийняте рішення.
Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди потерпілому і стягнення з обвинуваченого завданої шкоди, не врахував, що частина викраденого майна повернута потерпілому на досудовому слідстві, а частина викрадених коштів була вилучена в обвинуваченого і гроші в сумі 288 грн, 1000 доларів США та 2500 євро судом вирішено повернути потерпілому ОСОБА_23 .
А всього, згідно вироку суду потерпілому ОСОБА_11 повернуто та вирішено повернути майна на загальну суму 243783,39 грн. 
А тому цивільний позов потерпілого в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме на суму 782703,08 грн. (1026486,47 грн -243783,39 грн = 782703,08 грн)
А тому оскаржуваний вирок в частині призначення покарання обвинуваченому та в частині вирішення цивільного позову про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_11 необхідно скасувати і ухвалити новий вирок.
При призначенні покарання обвинуваченому колегія суддів враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме, що одне з них відноситься до особливо тяжких кримінальних правопорушень, а інше відноситься до тяжких кримінальних правопорушень. Також колегія судді враховує дані про особу обвинуваченого, який неодноразово, а всього вісім разів, засуджувався за вчинення корисливих злочинів, в тому числі тяжких, інкриміновані йому діяння вчинив в період незнятої та непогашеної судимості, є неодруженим, ніде не працює.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому колегією суддів не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому колегія суддів визнає рецидив злочинів.
На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 615 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,- 

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Чернівецького районного суду м. Чернівців від 16 червня 2026 року в кримінальному провадженні №12024262020002246 по обвинуваченню ОСОБА_6 в частині призначення покарання та вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_23 про відшкодування завданої матеріальної шкоди скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_6 за ч.5 ст.185 КК України покарання у виді 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, за виключенням житла.
За ч.1 ст.263 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_6 покарання у виді 10 (десять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, за виключенням житла.
Цивільний позов потерпілого про відшкодування йому завданої матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 782703,08 грн (сімсот вісімдесят дві тисячі сімсот три гривні) завданої матеріальної шкоди.
В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий       ОСОБА_1 
Судді        ОСОБА_3 
ОСОБА_2   

Копія. Згідно з оригіналом: суддя