Справа № 734/5520/25
Провадження № 1-кп/734/126/26

У Х В А Л А
іменем України

09 вересня 2026 року | | селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника – ОСОБА_6 , 
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку глави 39 КПК України кримінальне провадження № 62025100150005969 від 11.12.2025 за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України,

в с т а н о в и в:

Козелецьким районним судом Чернігівської області в порядку глави 39 КПК України здійснюється розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України.
Прокурором подано клопотання про продовження на 60 діб строку поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
ОСОБА_4 не виявив бажання висловити свою позицію щодо клопотання прокурора. 
Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки надані стороною обвинувачення докази є недопустимими, прокурором не обгрунтовано необхідність продовження строку дії запобіжного заходу саме на 60 днів. 
Законний представник ОСОБА_4 підтримав думку захисника. 
Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить з такого.
Ухвалою суду від 14.07.2026 змінено ОСОБА_4 застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». 
Строк дії запобіжного заходу – 60 днів, тобто до 11.09.2026 включно. 
Згідно з ч. 1 -3 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Судом установлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України. Передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які існували на час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати. 
В підтвердження наявності зазначених ризиків суд ураховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», заява № 14379/88, 26.01.1993).
З цього слідує, що існування обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину саме по собі не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів.
Таким фактором у цьому кримінальному провадженні є, зокрема, те, що з огляду на триваюче повномасштабне вторгнення РФ на територію України, держава не має змоги належним чином контролювати державний кордон у місцях активних бойових дій, у тому числі його перетин, що у свою чергу збільшує ймовірність ухилення обвинувачених від суду та відповідно актуалізує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Водночас суд звертає увагу на те, що існування ризику переховування не залежить виключно від можливості перетину державного кордону, оскільки особа може вживати заходів щодо переховування і на території країни, а воєнні дії очевидно є дестабілізуючим в державі фактором, який може полегшити можливість особі переховуватися від суду у разі прийняття такого рішення.
Ураховуючи вищезазначені обставини в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що на теперішній час ризик переховування від суду не втратив своєї актуальності.
Перебуваючи на волі, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відмова від несення обов`язків військової служби має триваючий характер. Також обвинувачений як військовослужбовець з метою уникнення кримінальної відповідальності може вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407-408 КК України.
До того ж розгляд кримінального провадження знаходиться в суді на стадії, коли ще не були допитані свідки, що дає підстави суду говорити про ризик можливого незаконного впливу на вказаних осіб, якщо обвинувачений не перебуватиме в умовах тимчасової ізоляції від суспільства та на експерта, оскільки у провадженні триває проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи (ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).
За наведених вище обставин, є достатні підстави вважати доведеними зазначені у клопотанні прокурора ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). 
Наведені ризики суд оцінює як високі та такі, що виправдовують продовження тримання ОСОБА_4 у психіатричному закладі в умовах, що виключають небезпечну поведінку.
До того ж згідно з листом Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 07.09.2026 № 11/2-1230 в психічному стані ОСОБА_4 зберігається симптоматика, що була зазначена у висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 34 від 06.05.2026, а саме прояви тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі змішаного дисоціативного розладу. За таким станом ОСОБА_4 потребує подальшого перебування у закладі. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу на 60 днів та про відсутність підстав для зміни цього запобіжного заходу на більш м`який. 
Щодо доводів захисника суд зазначає, що на цей час питання долучення до справи доказів сторони обвинувачення ще не вирішене, у зв`язку з чим суд не може надати їм відповідну оцінку, зокрема щодо допустимості. Необхідність подальшого перебування ОСОБА_4 в закладі з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, підтверджується листом цього закладу від 07.09.2026, оскільки ОСОБА_4 має прояви тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності..  
Керуючись ст. 176-178, 183, 199, 369-372, 376, 395, 508 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу – задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого передбачається застосовування примусових заходів медичного характеру, дію застосованого до нього запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (м. Дніпро, вул. Алексеєнко Надії, 84). 
Строк дії запобіжного заходу – 60 днів, тобто до 07.11.2026 включно. 
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити для відома та виконання до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7