ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/9300/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Луцької міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанов, 

ВСТАНОВИВ:

Луцька міська рада звернулася до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Відділ ПВР) з позовом про скасування постанов головного державного виконавця Відділу ПВР Грицені Г.Г. (далі - державний виконавець) у виконавчому провадженні ВП №72783967 від 06 липня 2026 року про накладення штрафу та від 09 липня 2026 року про закінчення виконавчого провадження.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що є боржником у виконавчому провадженні №72783967, відкритому для примусового виконання виконавчого листа від 25 серпня 2023 року №13937/2023 в частині зобов`язання Луцької міської ради на пленарному засіданні міської ради у встановленому законодавством порядку розглянути заяву Виробничо-комерційної фірми «Інтегро» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ВКФ «Інтегро» ТзОВ) від 02 лютого 2022 року про надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 0710100000:31:180:0046, розташованої на провулку Галини Коханської, 3 в місті Луцьку, та за наслідками її розгляду прийняти рішення з урахуванням оцінки, наданої судом. 06 липня 2026 року постановою державного виконавця на Луцьку міську раду накладено штраф у подвійному розмірі з покликанням на статті 63, 75 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон №1404-VIII), а 09 липня 2026 року виконавче провадження закінчено постановою, прийнятою на підставі пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 цього Закону, у якій вказано, що рішення суду не може бути виконано без участі боржника.
Позивач вважає, що у державного виконавця не було підстав для винесення спірних постанов. Так зі свого боку Луцька міська рада вчинила усі залежні від неї дії, а саме заява ВКФ «Інтегро» ТзОВ від 02 лютого 2022 року про надання в оренду земельної ділянки неодноразово виносилось на розгляд пленарного засідання сесії Луцької міської ради. Однак при розгляді цього питання рішення не набрало необхідної кількості голосів депутатів ради згідно з частиною другою статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» (далі – Закон №280/97-ВР), при цьому необхідно врахувати, що депутат місцевих рад голосує особисто, таємно та із власних переконань і не може бути примусу до зобов`язання депутата місцевої ради голосувати певним чином. За таких обставин накладення штрафу на міську раду суперечить чинному законодавству. Також постанова від 09 липня 2026 року про закінчення виконавчого провадження не відповідає приписам статей частини 39, 40 Закону №1404-VIII, у яких нема такої підстави для закінчення виконавчого провадження як «рішення суду не може бути виконано без участі боржника».
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадженні у справі; судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) на 11:00 17 серпня 2026 року.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці судове засідання призначено на інші час та дату – на 14:00 08 вересня 2026 року.
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити повністю (а.с.83-86), зазначивши про невиконання боржником у виконавчому провадженні №72783967 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі №140/5445/23, для примусового виконання якого відкрито виконавче провадження. Вважає, що з огляду на неприйняття Луцькою міською радою жодного рішення за результатом розгляду земельного питання відповідно до заяви ВКФ «Інтегро» ТзОВ від 02 лютого 2022 року спірні постанови винесені у межах повноважень державного виконавця та відповідно до вимог Закону №1404-VIII.
У судове засідання 08 вересня 2026 року представники сторін не прибули, а у письмових клопотаннях просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності (а.с.89, 94).
За приписами частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
Натомість відповідно до частини третьої статті 194 цього Кодексу учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
З урахуванням цих положень процесуального закону та у зв`язку із неприбуттям у судове засідання усіх учасників справи, її розгляд проведено в порядку письмового провадження та у такому випадку за правилами частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою суду від 08 вересня 2026 року продовжено строк розгляду справи на двадцять днів.
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі №140/5445/23, яке набрало законної сили 29 липня 2023 року, зобов`язано Луцьку міську раду на пленарному засіданні міської ради у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ВКФ «Інтегро» ТзОВ від 02 лютого 2022 року про надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер 0710100000:31:180:0046 площею 0,3237 га, на якій розміщено належне ВКФ «Інтегро» ТзОВ нежитлове приміщення для спортивного інвентарю/ літер Б-1/ загальною площею 2,9 кв.м, яке знаходиться за адресою: місто Луцьк, провулок Галини Коханської, 3, та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
25 серпня 2023 року Волинський окружний адміністративний суд для примусового виконання рішення суду у справі №140/5445/23 у вказаній частині видав стягувачу виконавчий лист №13937/2023р. (а.с.38).
Постановою державного виконавця Відділ ПВР Гриценею Г.Г. за заявою стягувача про примусове виконання судового рішення (виконавчий лист №13937/2023р.) та на підставі статей 3, 4 , 24, 25, 26, 27 Закону №1404-VIII відкрито виконавче провадження №72783967. Боржнику – Луцькій міській раді установлено строк для виконання рішення суду – 10 робочих днів (пункт 2 постанови) (а.с.39).
Листом від 27 вересня 2023 року №1.1-8/4280/2023 Луцька міська рада повідомила державного виконавця про підготовку проекту рішення «Про надання ВКФ «Інтегро» ТзОВ на умовах оренди земельної ділянки для обслуговування спортивного комплексу (03.04) на пров. Галини Кохавновської, 3 у м. Луцьку», який буде включено до переліку питань, що пропонуються до чергового розгляду на засіданнях постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, а також сесії Луцької міської ради (а.с.40 зворот).
Як видно з поіменного списку депутатів (а.с.41 зворот – 42) участь у відкритому голосуванні з цього питання 29 листопада 2023 року взяв 35 із 43 депутатів, з яких 9 проголосували «за», 0 - проти, 21 - утрималися, не голосували – 5; рішення не прийнято. Так само не прийнято рішення за результатами розгляду зазначеного питання на пленарному засіданні наступних сесії Луцької міської ради 20 грудня 2023 року, 21 лютого 2024 року, 27 березня 2024 року (а.с.43-44 зворот).
На вимогу державного виконавця від 08 листопада 2024 року у виконавчому провадженні №72783967 про негайне виконання судового рішення (а.с.44) боржник повідомив про винесення питання, порушеного ВКФ «Інтегро» ТзОВ у заяві від 02 лютого 2022 року, на чергове засідання Луцької міської ради 27 листопада 2024 року (а.с.45).
30 січня 2025 року державний виконавець скерував Луцькій міській раді повторну вимогу про виконання судового рішення (а.с.45 зворот - 46).
Як слідує з матеріалів виконавчого провадження (а.с.49 зворот - 50), на пленарному засіданні сесії Луцької міської ради 27 листопада 2024 року, 18 грудня 2024 року, 29 січня 2025 року рішення по суті не було прийняте (у зв`язку із недостатньою кількістю голосів за прийняття цього рішення).
Постановою державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП №72783967 на Луцьку міську раду (боржника) відповідно до статей 63, 75 Закону №1404-VIII за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення накладено штраф у розмірі 5100,00 грн (а.с.51 зворот – 53). За змістом цієї постанови станом на 24 березня 2025 року боржником рішення суду не виконане: на пленарних засіданнях сесії Луцької міської ради за результатами розгляду заяви ВКФ «Інтегро» ТзОВ від 02 лютого 2022 року не прийнято жодного рішення з числа тих, які вона повинна була ухвалити за законом.
Постановою державного виконавця від 06 липня 2026 року ВП №72783967 за повторне невиконання без поважних причин рішення суду відповідно до статей 63, 75 Закону №1404-VIII на боржника Луцьку міську раду накладено штраф у розмірі 10200,00 грн (а.с.69). У постанові констатовано, що на Луцьку міську раду постановою від 24 березня 2025 року вже було накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання судового рішення; також повідомлено про обов`язок виконати рішення суду та про наслідки його невиконання та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання. Проте станом на 06 липня 2026 року не прийнято жодного з можливих за законом рішень, що підтверджується протоколами пленарних засідань сесій міської ради (від 26 березня 2025 року, 28 травня 2025 року, від 25 червня 2025 року, від 30 липня 2025 року, від 27 серпня 2025 року, від 24 вересня 2025 року, від 29 жовтня 2025 року, від 26 листопада 2025 року, від 22 грудня 2025 року, від 28 січня 2026 року, від 25 лютого 2026 року, 25 березня 2026 року, від 29 квітня 2026 року, від 27 травня 2026 року та від 24 червня 2026 року).
Також відповідач направив Луцькому районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області повідомлення від 08 липня 2026 року №14324 про вчинення винними особами боржника у виконавчому провадженні №72783967 за фактом умисного невиконання кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України (а.с.70-74).
Постановою державного виконавця від 09 липня 2026 року ВП №72783967 закінчено виконавче провадження відповідно до пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону №1404-VIII та зазначено, що рішення суду не може бути виконане без участі боржника, при цьому 24 березня 2025 року та 06 липня 2026 року винесено постанови про накладення штрафу, а до районного управління поліції надіслано повідомлення про вчинення посадовими боржника кримінального правопорушення за статтею 382 Кримінального кодексу України (а.с.75).
У цьому спорі предметом оскарження є постанови державного виконавця від 06 липня 2026 року про накладення штрафу у подвійному розмірі та від 09 липня 2026 року про закінчення виконавчого провадження №72783967.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Зазначений принцип обов`язковості судового рішення закріплений у статтях 14, 370 КАС України.
Зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (частина перша статті 370 КАС України).
За приписами частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як установлено пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій (частина третя статті 24 Закону №1404-VIII).
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII).
Відповідно до частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований у статті 63 Закону №1404-VIII.
Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша означеної статті). У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга).
Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Згідно із частиною другою статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
За змістом наведених приписів підставою для відповідальності боржника за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, є невиконання рішення боржником без поважних причин. Умовою накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі є повторне невиконання рішення боржником без поважних причин.
За обставин цієї справи постановою державного виконавця від 06 липня 2026 року ВП №72783967, яка оскаржується, за повторне невиконання без поважних причин рішення суду відповідно до статей 63, 75 Закону №1404-VIII на Луцьку міську раду як боржника накладено штраф у розмірі 10200,00 грн (а.с.69). У постанові констатовано, що на Луцьку міську раду постановою від 24 березня 2025 року за невиконання судового рішення вже було накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.
Перевіряючи наявність фактичних підстав для відповідальності позивача за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, суд виходить з того, що рішенням суду у справі №140/5445/23, для виконання кого відкрите виконавче провадження №72783967, Луцьку міську раду зобов`язано не тільки розглянути заяву ВКФ «Інтегро» ТзОВ від 02 лютого 2022 року про надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 0710100000:31:180:0046, а й за наслідками її розгляду прийняти рішення з урахуванням оцінки, наданої судом.
Частинами першою, другою статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Отже, доказом повного виконання рішення суду буде виключно рішення Луцької міської ради. 
Протоколами пленарних засідань сесій міської ради (від 26 березня 2025 року, 28 травня 2025 року, від 25 червня 2025 року, від 30 липня 2025 року, від 27 серпня 2025 року, від 24 вересня 2025 року, від 29 жовтня 2025 року, від 26 листопада 2025 року, від 22 грудня 2025 року, від 28 січня 2026 року, від 25 лютого 2026 року, 25 березня 2026 року, від 29 квітня 2026 року, від 27 травня 2026 року та від 24 червня 2026 року) підтверджено винесення на розгляд пленарного засідання сесії ради підготовленого проекту рішення за заявою ВКФ «Інтегро» ТзОВ від 02 лютого 2022 року (а.с.54-68). Однак відсутність прийнятого рішення Луцької міської ради по суті питання свідчить про невиконання судового рішення у спосіб, визначений у резолютивній частині, а отже про його невиконання.
При цьому з приводу аргументів позивача про неможливість виконання рішення з огляду на те, що кожен депутат голосує особисто, із власних переконань, а рада не може впливати на їх волю голосувати певним чином, суд повторює, що за судовим рішенням саме орган (міська рада) зобов`язана прийняти рішення. Внутрішня процедура голосування та позиція окремих депутатів не можуть бути підставою для невиконання обов`язку органу влади та нівелювати закріплений у Конституції України принцип обов`язковості судових рішень. Самоврядний статус ради та мандат депутата не дають права органу місцевого самоврядування перебувати в стані триваючого протиправного саботажу судових актів. Тож сама по собі відсутність позитивних результатів голосування депутатів сесії міської ради не є поважною причиною невиконання судового рішення та не звільняє від відповідальності у вигляді штрафу.
Необхідно зауважити, що у справі відсутні докази скасування у встановленому порядку попередньої постанови державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП №72783967 про накладення на Луцьку міську раду (боржника) штрафу у розмірі 5100,00 грн (а.с.51 зворот – 53).
Оскільки наведені міською радою причини (відсутність голосів депутатів) за законом не є поважними, порушення у вигляді невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі №140/5445/23, яке стало підставою для винесення постанови про накладення штрафу (за невиконання рішення повторно) від 06 липня 2026 року ВП №72783967, знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду, суд дійшов висновку про те, що державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. У цьому разі накладення подвійного штрафу за невиконання рішення суду (враховуючи, що постановою державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП №72783967 уже було накладено на боржника штраф у розмірі 5100,00 грн) є правомірним, обґрунтованим та безальтернативним заходом впливу.
Вирішуючи спір в решті позовних вимог – про скасування постанови від 09 липня 2026 року ВП №72783967 про закінчення виконавчого провадження - суд зазначає про таке.
Приймаючи таку постанову (а.с.75), державний виконавець керувався пунктом 11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону №1404-VIII.
Частина перша статті 39 визначає підстави закінчення виконавчого провадження, а стаття 40 - наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.
Так згідно з пунктом 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.
Отже, наведена нормі кореспондує до частини третьої статті 63 Закону №1404-VIII, абзацом третім якої передбачено, що у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
У спірній постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець вказав на обставини, які передували її прийняттю: рішення суду не може бути виконане без участі боржника (а як зазначено судом вище, Луцька міська рада повинна прийняти акт у формі рішення), при цьому 24 березня 2025 року та 06 липня 2026 року винесено постанови про накладення штрафу й до органу поліції надіслано повідомлення про вчинення посадовими боржника кримінального правопорушення за статтею 382 Кримінального кодексу України. 
Такі процесуальні дії державного виконавця відповідають наведеному нормативному регулюванню.
21 липня 2026 року виконавчий лист №13937/2023р надійшов до суду.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку, що державний виконавець, приймаючи оскаржувані постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому позов задоволенню не підлягає.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат.
Керуючись статтями 9, 72-77, 229, 243-246, 271, 272, 287 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 19, ідентифікаційний код юридичної особи 34745204) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1) про скасування постанов відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк