Справа № 420/13248/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 08 травня 2026 року надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не визначення ОСОБА_1 вислуги років в Збройних Силах України за час безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 17.01.2024 по 18.08.2024 року - всього 214 днів, з 20.08.2024 по 27.03.2025 року - всього 219 днів, з 02.04.2025 по 13.07.2025 року- всього 467 днів, з 15.07.2025 по 03.11.2025 року - всього 111 днів, з 23.11.2025 по 17.03.2026 року - всього 114 днів , сумарно 1125 днів, із розрахунку один місяць служби за три місяці;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати вислугу років за час безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 17.01.2024 по 18.08.2024 року- всього 214 днів, з 20.08.2024 по 27.03.2025 року всього 219 дні, з 02.04.2025 по 13.07.2025 року- всього 467 днів, з 15.07.2025 по 03.11.2025 року- всього 111 днів, з 23.11.2025 по 17.03.2026 року- всього 114 днів , сумарно 1125, із розрахунку один місяць служби за три місяці;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати надбавки за вислугу років із врахуванням помилково визначеної календарної вислуги років з огляду на не визначення ОСОБА_1 вислуги років в Збройних Силах України за час безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 17.01.2024 по 18.08.2024 року- всього 214 днів, з 20.08.2024 по 27.03.2025 року- всього 219 дні, з 02.04.2025 по 13.07.2025 року- всього 467 днів, з 15.07.2025 по 03.11.2025 року- всього 111 днів, з 23.11.2025 по 17.03.2026 року всього 114 днів , сумарно 1125, із розрахунку один місяць служби за три місяці;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату встановленої ОСОБА_1 надбавки за вислугу років із врахуванням перерахованої вислуги років за час безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Позиція позивача обґрунтовується наступним 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 (далі – Позивач) до року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період 16.01.2024 року по 20.03.2026 року . 20.03.2026 року виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 . На адресу військової частини НОМЕР_1 05.05.2026 року було направлено запит в інтересах Позивача яким було витребувано інформацію про спосіб розрахунку вислуги років, та певний перелік документів. 06.05.2026 року на адресу позивача надійшла відповідь від відповідача, до якої було додано витяги із наказів про проходження служби та довідку яка підтверджує періоди участі позивача в бойових діях у складі військової частини НОМЕР_1 . З листа військової частини НОМЕР_1 та доданої довідки №291 ВІД 06.05.2026 року Позивачу стало відомо, що обрахунок вислуги років ОСОБА_1 за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , порахований відповідно до календарного періоду перебування у списках військової частини НОМЕР_1 . Водночас, військовою частиною було не враховано факт участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України під час визначення вислуги років позивача. 
З огляду на вказане, Позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом з метою захисту власних порушених прав та законних інтересів. 
Позиція відповідача - Військової частини НОМЕР_1 обґрунтовується наступним 
Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначив, що Порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону та Постанови, у Збройних Силах України визначається Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 р. № 530. У пункті 2.20 Положення №530 зазначено, що обчислена в установленому порядку вислуга років (календарна та окремо на пільгових умовах) зазначається в наказах про звільнення військовослужбовців з військової служби і є підставою для призначення їм Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.05.2026 7 пенсії за вислугу років. Щодо військовослужбовців, пенсія яким призначається з урахуванням загального страхового стажу, то в наказах про їх звільнення зазначаються загальний страховий стаж і окремо вислуга років на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ у календарному обчисленні. 
Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при звільненні військовослужбовця на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», таким особам військові частини повинні обрахувати календарну та пільгову вислугу років із занесенням такої інформації до наказів про звільнення. При цьому, якщо військовослужбовець, який звільняється з військової служби, не має право на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військові частини обраховують тільки календарну вислугу років. Разом з тим, позивач не звільнявся з військової служби на пенсію за вислугою років. Так, відповідно до витягу із наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 01 квітня 2026 року № 73 з військової служби (за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 13 квітня 2026 року.
Позиція відповідача - Військової частини НОМЕР_2 обґрунтовується наступним 
Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначив, що при звільненні військовослужбовця на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», таким особам військові частини повинні обрахувати календарну та пільгову вислугу років із занесенням такої інформації до наказів про звільнення. При цьому, якщо військовослужбовець, який звільняється з військової служби, не має право на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військові частини обраховують тільки календарну вислугу років. Разом з тим, позивач не звільнявся з військової служби на пенсію за вислугою років. Так, відповідно до витягу із наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 01 квітня 2026 року № 73 з військової служби (за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 13 квітня 2026 року. 
Процесуальні дії та клопотання учасників справи 
Ухвалою суду від 13 травня 2026 року позов залишено без руху.
Заявою від 14.05.2026 року позивач усунув недоліки. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті. 
26 травня 2026 року від відповідача – Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву. 
11 червня 2026 року від відповідача – Військової частини НОМЕР_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву. 
Станом на 14 липня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.
Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 (далі – Позивач) до року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 16.01.2024 року по 20.03.2026 року. 
20.03.2026 року виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 . 
На адресу військової частини НОМЕР_1 05.05.2026 року було направлено запит в інтересах Позивача яким було витребувано інформацію про спосіб розрахунку вислуги років, та певний перелік документів. 
06.05.2026 року на адресу представника позивача надійшла відповідь від відповідача, до якої було додано витяги із наказів про проходження служби та довідку яка підтверджує періоди участі позивача в бойових діях у складі військової частини НОМЕР_1 . 
З листа військової частини НОМЕР_1 та доданої довідки №291 ВІД 06.05.2026 року позивачу стало відомо, що обрахунок вислуги років ОСОБА_1 за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , порахований відповідно до календарного періоду перебування у списках військової частини НОМЕР_1 . 
Водночас, військовою частиною було не враховано факт участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України під час визначення вислуги років позивача. 
Відповідно до змісту довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №291 від 05.05.2026 року позивач у період з 01.04.2022 року по 13.04.2026 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Періоди такої участі підтверджені документом який виданий відповідачем, та ним не оскаржуються. 
Водночас, з тексту листа військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2026 року № 149 вбачається, що вислуга років порахована відповідно до календарного періоду перебування у списках військової частини НОМЕР_1 , тобто 1 місяць за 1 місяць. 
Зазначена інформація підтверджується і витягом з наказу КВЧ А2169 № 82 від 20.03.2026 року, з якого вбачається, що вислуга років позивача складає 2 роки 2 місяці 4 дні – тобто за календарний період часу перебування в складі військової частини НОМЕР_1 .
Натомість, як вважає позивач, відповідачем повинно було бути враховано факт безпосередньої участі позивача та відповідно застосовано коефіцієнт в 1 місяць за 3, як передбачено положенням пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (далі – Порядок №393). 
Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з жданим позовом. 
Джерела права та висновки суду
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 1 Конституції України проголошено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. 
Згідно із статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. 
Частинами 1 та 2 статті 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. 
Як гарантовано частиною 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. 
Закон України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України від 25.03.1992 року №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Виходячи з преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Абзацами 1, 2 ч. 4 вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до п. 4. Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п.п.13.1, розділу ХІІІ «Правила виплати надбавки за вислугу років» Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди:
зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами);
проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі - кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах);
проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.
Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.
Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.
Згідно з п.п. 6, 7 розділу IV Порядку № 260, для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.
Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.
Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.
Аналіз вказаних положень Порядку № 260 вказує, що командир військової частини оголошує наказом обсяг вислуги років військовослужбовців, який враховується для обчислення надбавки за вислугу років. При цьому, наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності).
Як встановив суд, вислуга років ОСОБА_1 порахована відповідно до календарного періоду перебування у списках військової частини НОМЕР_1 .
Разом з тим, згідно з Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 291 від 06.05.2026 року капітан ОСОБА_1 в період з 17.01.2024 року по 18.08.2024 року, з 20.08.2024 по 27.03.2025 року, з 02.04.2025 року по 13.07.2025 року, з 15.07.2025 року по 03.11.2025 року, з 23.11.2025 року по 17.03.2026 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в складі сил і засобів ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", УВ (с) "Південь" Одеська область, Дніпропетровська область.
Таким чином, Військова частина НОМЕР_1 протиправно не враховувала під час обрахунку вислуги років позивача у періоди безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а тому в цій частині позову позовні вимоги належать до задоволення.
Суд зазначає, що відповідно до Порядку №260 вислуга років для обчислення надбавки визначається наказом командира військової частини на підставі особових справ та інших документів. Водночас встановлено, що відповідач обчислив вислугу років позивача лише за календарним періодом перебування у списках військової частини, не врахувавши періоди його безпосередньої участі у заходах із забезпечення оборони України, підтверджені довідкою №291 від 06.05.2026. Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність неврахування зазначених періодів при визначенні вислуги років, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.
Разом із тим, оскільки відповідно до пунктів 6, 7 розділу IV Порядку №260 нарахування та виплата надбавки за вислугу років здійснюються після визначення командиром військової частини вислуги років та видання відповідного наказу, вимоги позивача про перерахунок і виплату надбавки є передчасними. Станом на час розгляду справи відповідач ще не здійснив належний перерахунок вислуги років позивача, тому підстав для задоволення цих вимог немає. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. 
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, норми діючого законодавства, правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково. 
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат суд не здійснює. 
Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не визначення ОСОБА_1 вислуги років в Збройних Силах України за час безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 17.01.2024 року по 18.08.2024 року, з 20.08.2024 року по 27.03.2025 року, з 02.04.2025 року по 13.07.2025 року, з 15.07.2025 року по 03.11.2025 року, з 23.11.2025 року по 17.03.2026 року, із розрахунку один місяць служби за три місяці.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати вислугу років за час безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 17.01.2024 року по 18.08.2024 року, з 20.08.2024 року по 27.03.2025 року, з 02.04.2025 року по 13.07.2025 року, з 15.07.2025 року по 03.11.2025 року, з 23.11.2025 року по 17.03.2026 року, із розрахунку один місяць служби за три місяці.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Суддя С.О. Cтефанов