Справа № 650/6315/25
провадження № 2/650/1346/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2026 року селище Велика Олександрівка
Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого – судді Сікори О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулася представник – адвокат Іщук Надія Ростиславівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі,
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за 2023 та 2024 роки в розмірі 46 973,54 грн за договором оренди землі від 31 липня 2006 року, зареєстрованим за № 4АА002358-040671600005, зі змінами, у редакції додаткової угоди від 28 грудня 2017 року № 1800026, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 12,5027 га з кадастровим номером 6520984800:06:006:0008 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами села Чарівне на території Борозенської територіальної громади Бериславського району Херсонської області. Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2564272765020, номер запису про право власності 46315631.
31 липня 2006 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладено договір оренди земельних ділянок з їх власниками, у тому числі щодо земельної ділянки ОСОБА_1 . Договір зареєстровано у Великоолександрівському районному відділі Херсонської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31 липня 2006 року № 4АА002358-040671600005.
04 лютого 2015 року між ОСОБА_1 , Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» та новим орендарем Приватним підприємством «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір про заміну сторони у договорі оренди, за яким право оренди перейшло до нового орендаря.
28 грудня 2017 року між ОСОБА_1 , Приватним підприємством «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та новим орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду № 1800026, за якою право оренди перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», а договір оренди викладено у новій редакції.
За умовами договору в оренду передано земельну ділянку площею 12,5027 га з кадастровим номером 6520984800:06:006:0008. Строк дії договору визначено до 30 листопада 2025 року. Орендна плата становить 5,43% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік. Нормативна грошова оцінка визначена у розмірі 432 537,22 грн, а орендна плата – 23 486,77 грн за один рік. Пунктом 4.5 договору встановлено, що орендна плата вноситься з 01 серпня до 31 грудня кожного року.
Представник позивача послалася на те, що орендна плата за 2023 та 2024 роки не сплачувалася. Розмір заявленої заборгованості визначено шляхом множення річної орендної плати 23 486,77 грн на два роки, що становить 46 973,54 грн.
На підтвердження відсутності виплати доходу позивач надала відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків від 22 липня 2025 року № 1553-25-33859, за якими з 2022 року по травень 2025 року вона не отримувала від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» доходів за ознакою доходу 195 від надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду.
Також позивач послалася на письмові й телефонні звернення до орендаря щодо погашення боргу, зокрема на рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 6505906622145 від 31 грудня 2024 року. Відповіді на звернення не отримала, орендну плату не виплачено.
Представник позивача вказала, що за відомостями Державного реєстру речових прав право оренди спірної земельної ділянки на підставі договору відчуження права оренди від 17 квітня 2025 року № 1704/25-10 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС». На її думку, відчуження права оренди вчинено з метою уникнення виконання зобов`язань, тоді як новий орендар за місцем державної реєстрації господарської діяльності не здійснює.
У додаткових поясненнях представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» визнав факт невиплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, однак заперечив наявність заборгованості. Зазначив, що земельна ділянка у 2022 році перебувала на тимчасово окупованій території, а після деокупації знаходилася на території, забрудненій або ймовірно забрудненій вибухонебезпечними предметами, тому об`єктивно не могла безпечно використовуватися за цільовим призначенням.
Представник відповідача послався на те, що Борозенська сільська територіальна громада перебувала у тимчасовій окупації з 04 березня до 11 листопада 2022 року, а після деокупації була віднесена до територій можливих бойових дій. Зазначені обставини, на його думку, у поєднанні з реальним мінним забрудненням виключали можливість проведення сільськогосподарських робіт.
Також представник відповідача послався на розпорядження Борозенської сільської військової адміністрації № 239 від 21 листопада 2023 року, № 533 та № 534 від 14 листопада 2024 року, № 27 від 27 січня 2025 року про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» пільг із місцевих податків та зборів за користування земельними ділянками, до переліку яких включено і земельну ділянку позивача.
У правовому обґрунтуванні представник відповідача послався на частину шосту статті 762 ЦК України, за якою наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, а також на підпункт 3 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, відповідно до якого під час дії воєнного стану власники та користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невикористання земель за цільовим призначенням.
25 червня 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» подав клопотання про долучення до матеріалів справи листа Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 25 травня 2026 року № 1407 та зведеного акта № 6014п виконаних робіт з розмінування місцевості від вибухонебезпечних предметів за період з 22 до 27 жовтня 2024 року.
Відповідно до листа Борозенської сільської ради від 25 травня 2026 року № 1407 земельна ділянка площею 12,5027 га з кадастровим номером 6520984800:06:006:0008, власником якої є ОСОБА_1 , розташована згідно зі схемою поділу земель колишнього КСП «Червона зірка» у контурі № 19, ділянка № НОМЕР_1 , за межами села Костомарове на території Борозенської територіальної громади Бериславського району Херсонської області.
У цьому листі зазначено, що за результатами звірки актів на розмінування з Херсонською обласною військовою адміністрацією встановлено: масив, до якого входить земельна ділянка позивача, обстежений військовою частиною НОМЕР_2 , про що складено зведений акт № 6014п виконаних робіт з очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів за період з 22 до 27 жовтня 2024 року на загальній площі 243,58 га. До цієї площі безпосередньо входить земельна ділянка з кадастровим номером 6520984800:06:006:0008. Після виконання зазначених робіт земельну ділянку визначено придатною для використання за цільовим призначенням.
Зі зведеного акта № 6014п вбачається, що з 22 до 27 жовтня 2024 року група розмінування військової частини НОМЕР_2 на території земель у районі села Костомарове провела інженерну розвідку, розшук, піднімання, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів. Перевірено ділянку загальною площею 243,58 га візуальним оглядом методом очищення районів ведення бойових дій.
Під час робіт фактично виявлено сім вибухонебезпечних предметів другої категорії: п`ять ВОГ-17 та два ВОГ-25. Усі сім предметів знищено шляхом підриву на місці. За результатами внутрішнього щоденного контролю якості станом на 14 год 00 хв 27 жовтня 2024 року вибухонебезпечних предметів не виявлено.
Представник відповідача вказав, що наведені документи індивідуалізують спірну земельну ділянку, підтверджують реальне, а не лише ймовірне забруднення відповідного масиву та свідчать, що безпечне господарське використання ділянки стало можливим лише після завершення протимінних робіт 27 жовтня 2024 року.
Учасники справи на судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, враховуючи наявні письмові позиції сторін, положення статті 223 ЦПК України та достатність матеріалів справи, вважає за можливе провести розгляд за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та перевіривши доводи сторін, суд дійшов таких висновків.
Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 12,5027 га з кадастровим номером 6520984800:06:006:0008. Право оренди цієї ділянки виникло на підставі договору від 31 липня 2006 року та після послідовної заміни орендарів перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» за додатковою угодою від 28 грудня 2017 року № 1800026.
Умовами договору визначено річну орендну плату в розмірі 5,43% нормативної грошової оцінки, що становить 23 486,77 грн, та строк її внесення з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Орендна плата за 2023 та 2024 роки позивачу не виплачувалася, що визнається відповідачем і підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків.
Водночас саме по собі встановлення факту невиплати коштів не є достатнім для висновку про існування заборгованості, якщо орендар відповідно до закону був звільнений від плати за час об`єктивної неможливості користування орендованим майном.
Відповідно до частини четвертої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, установлених договором або актами цивільного законодавства. Частиною шостою статті 762 ЦК України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 зазначила, що частина шоста статті 762 ЦК України не містить вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав їх виникнення чи засобів підтвердження. Для застосування цієї норми необхідно встановити факт неможливості використання майна з незалежних від орендаря причин.
Звільнення від орендної плати є правовим наслідком об`єктивної повної неможливості користування майном, а не видом відповідальності. Тому в цьому випадку визначальним є не наявність вини орендаря у несплаті, а доведеність фактичної неможливості безпечного використання земельної ділянки протягом заявленого періоду.
Суд враховує, що Борозенська сільська територіальна громада, у межах якої розташована земельна ділянка, перебувала у тимчасовій окупації з 04 березня до 11 листопада 2022 року. Після деокупації відповідну територію віднесено до територій можливих бойових дій. Такі загальні обставини самостійно не завжди доводять неможливість використання конкретної земельної ділянки, однак у цій справі вони підтверджуються індивідуалізованими доказами фактичного мінного забруднення саме масиву, до якого входить ділянка позивача.
Лист Борозенської сільської ради від 25 травня 2026 року № 1407 прямо пов`язує земельну ділянку з кадастровим номером 6520984800:06:006:0008 зі зведеним актом № 6014п. Цей лист складений за результатами звірки актів розмінування з Херсонською обласною військовою адміністрацією, містить відомості про місце розташування ділянки у відповідному контурі та підтверджує її входження до обстеженого масиву площею 243,58 га.
Зведений акт № 6014п, своєю чергою, підтверджує не припущення про можливе забруднення, а фактичне виявлення семи вибухонебезпечних предметів і їх знищення підривом. Роботи проведені уповноваженим підрозділом військової частини НОМЕР_2 на підставі бойових розпоряджень. Акт містить період проведення робіт, площу, спосіб перевірки, вид і кількість виявлених предметів, результати контролю якості, координати очищеної території та підписи членів групи розмінування.
Отже, сукупність листа № 1407 та акта № 6014п є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом того, що до завершення робіт 27 жовтня 2024 року спірна земельна ділянка знаходилася у масиві, реально забрудненому вибухонебезпечними предметами, а її використання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва становило безпосередню загрозу життю і здоров`ю працівників.
Факт надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» податкових пільг щодо спірної земельної ділянки не є самостійною підставою звільнення від договірної орендної плати за землю приватної власності. Водночас відповідні розпорядження військової адміністрації узгоджуються з іншими доказами щодо небезпечного стану території та підтверджують, що компетентні органи у спірний період не розглядали земельну ділянку як безумовно придатну до звичайного господарського використання.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про протимінну діяльність в Україні» передача відповідальності за очищену територію здійснюється після виконання відповідних процедур та контролю якості. Саме завершення протимінних робіт і підтвердження їх результатів є тією об`єктивною обставиною, після якої землекористувач може виходити з безпечності використання обстеженої території.
Тому суд дійшов висновку, що у 2023 році та до 27 жовтня 2024 року включно земельна ділянка не могла безпечно використовуватися орендарем через обставини, за які він не відповідає. У силу частини шостої статті 762 ЦК України за цей час орендар звільняється від орендної плати.
Лише після завершення робіт, проведення контролю якості та офіційного підтвердження входження ділянки до очищеного масиву вона набула статусу придатної для використання за цільовим призначенням. До цього моменту відсутність її обробітку та невнесення орендної плати не можуть кваліфікуватися як неналежне виконання договору.
З огляду на сезонний характер товарного сільськогосподарського виробництва завершення розмінування наприкінці жовтня 2024 року не створювало реальної можливості у межах 2024 господарського року провести повний комплекс польових робіт, отримати врожай та економічний результат від користування ділянкою, на який розраховують сторони при визначенні річної орендної плати.
Крім того, позивач заявила до стягнення повну річну орендну плату за 2024 рік без визначення та обґрунтування окремої плати за період після 27 жовтня 2024 року. Позов не містить розрахунку плати пропорційно фактичному періоду можливої експлуатації ділянки після її очищення, а суд відповідно до принципу диспозитивності не може самостійно змінити підставу, предмет і розрахунок заявленої вимоги.
Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків підтверджують відсутність виплати, але не спростовують установлених судом обставин звільнення орендаря від плати. Зазначені відомості не містять інформації про стан земельної ділянки, її безпечність або можливість використання.
Письмові звернення позивача до відповідача також підтверджують пред`явлення вимоги про виплату, однак не доводять існування самого грошового обов`язку за період, протягом якого орендар відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України був звільнений від плати.
Посилання позивача на перехід права оренди до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» не впливає на оцінку наявності заборгованості за 2023 та 2024 роки. Відчуження права оренди відбулося 17 квітня 2025 року, тоді як правовий режим користування ділянкою у спірний період визначається обставинами її фактичної непридатності до безпечного використання.
За змістом статей 76–81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається. Відповідач виконав покладений на нього обов`язок доказування неможливості використання земельної ділянки, надавши офіційний акт виконаних робіт з розмінування та лист органу місцевого самоврядування, який індивідуалізує земельну ділянку позивача в межах очищеного масиву.
Суд оцінює наведені докази у сукупності, враховуючи їх взаємний зв`язок, походження, зміст та відповідність іншим установленим обставинам. Підстав сумніватися у достовірності акта № 6014п або листа № 1407 матеріали справи не містять, їх зміст позивачем належними доказами не спростований.
Таким чином, заявлена позивачем сума 46 973,54 грн не є заборгованістю відповідача, оскільки вона нарахована за період, коли земельна ділянка об`єктивно не могла використовуватися через тимчасову окупацію та її наслідки у вигляді реального забруднення вибухонебезпечними предметами. Правові підстави для стягнення повної орендної плати за 2023 та 2024 роки відсутні.
Оскільки основна позовна вимога задоволенню не підлягає, відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, понесені позивачем, покладаються на позивача.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 223, 259, 263–265 ЦПК України, статтями 14, 526, 629, 762, 792 ЦК України, статтями 93, 96 та пунктом 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, статтями 13, 21, 24, 25 Закону України «Про оренду землі», статтею 11 Закону України «Про протимінну діяльність в Україні», суд,
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулася представник – адвокат Іщук Надія Ростиславівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі – відмовити.
Судові витрати, понесені ОСОБА_1 , залишити за нею.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 21 липня 2026 року.

Суддя: __________________ О.О. Сікора