Справа № 595/1293/26
Провадження № 3/595/282/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2026 м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області на:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Судом вважається доведеним, що 02 вересня 2026 року о 07.29 год. в м. Бучач по вул. Генерала Шухевича, 49 ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810». Результат тесту позитивний – 0.55 проміле. З результатом водій згідний, в медичний заклад їхати відмовився, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи присутнім в судовому засіданні, вину в інкримінованому йому правопорушенні заперечив, пояснив, що того дня він спиртного не вживав. Працівники поліції його зупинили за те, що в його транспортному засобі не працював лівий габарит та покажчик повороту. Після проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки він погодився з таким та відмовився їхати в медичний заклад через те, що розгубився. 
Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена даними, що містяться в матеріалах справи, а саме, протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 761221 від 02 вересня 2026 року, де роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, викладено суть правопорушення, з яким  ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноруч проставлений підпис.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. 
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Згідно з п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1. 
Відповідно до ч.1 ст.35 Закону № 580-VIII, поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. 
Так, у судовому засіданні було досліджено DVD+R диск з відеозаписами, який долучено працівниками поліції до матеріалів справи, в яких зафіксовано, як транспортний засіб під керуванням, як пізніше встановлено ОСОБА_1 , зупинили за те, що такий мав технічну несправність, а саме, не працював лівий габарит, а при повороті – відповідний покажчик повороту. На вимогу п. 2.5 ПДР, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що водій погодився. Результат тесту позитивний – 0,55 проміле. З результатом огляду на місці зупинки останній погодився, в медичний заклад їхати відмовився. Факту керування транспортним засобом і його рух перед складанням протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не заперечував, дії працівників поліції не оскаржував.
Відтак, відеозаписи детально відтворюють події та їх послідовність, відповідають фактичним обставинам справи та приймаються судом в якості доказів.
За даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7816344 від 02.09.2026 на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він 02.09.2026 о 07:29:50 год. в м. Бучач по вул. Генерала Шухевича, 49 керував транспортним засобом у якому не працював задній габаритний ліхтар, також не мав права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України. 
Згідно долученого до матеріалів справи результату тестування на алкоголь, проведеного 02 вересня 2026 року о 07.36 год., показник приладу «Drager 6810» після проведення тесту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 має цифрове значення 0,55 ‰ (проміле) алкоголю. 
Як слідує з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленими в нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, у графі акту «результати огляду на стан сп`яніння» зазначено - «0,55 проміле», у графі «з результатом згоден» ОСОБА_1 проставлено підпис. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, що стверджується направленням поліцейського СРПП ВП № 2 Хробака М., адресованого КНП «Бучацька міська лікарня» 02.09.2026.
Як убачається з рапорту начальника чергової частини ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Підкови М.Я. від 02.09.2026, 02.09.2026 о 07.51 год. надійшло повідомлення від наряду поліції про те, що під час патрулювання в м. Бучач по вул. Генерала Шухевича, за порушення ПДР, було зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 21154», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В ході перевірки у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810», результат тесту позитивний – 0,55 проміле, з результатом водій погодився, в медичний заклад їхати не бажав. Від керування транспортним засобом відсторонений. Також останній не мав права керування транспортними засобами. Складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 761221 за ч.1 ст. 130 КУпАП та адміністративну постанову № 7816344 за ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Відповідно до п 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких у суду не викликає сумнівів, у повній мірі стверджується вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що він спиртного не вживав і відповідно, заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, такі судом до уваги не беруться, оскільки спростовуються результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810», показник якого становив 0,55 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився та в медичний заклад для проходження огляду їхати відмовився.
При вирішенні питання щодо можливості застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд звертає увагу на таке.
Згідно довідки 120723-2026 від 04.09.2026, виданої відділенням поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , згідно інформаційно-аналітичної системи отримував посвідчення серії НОМЕР_2 . Дане посвідчення водія вилучене у 2024 році на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП та здане на збереження у сервісний центр МВС. 
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 – 279-8 цього Кодексу.
Санкцією частини 1статті 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Слід зазначити, що стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею Правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті адміністративного стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП. Особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як правопорушником, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність порушення ПДР в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20).
У своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. The United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Аналізуючи досліджені під час розгляду справи докази вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
У відповідності до ст.40-1 КУпАП із ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір. 
На підставі ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати винуватим  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнути із  ОСОБА_1 судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;витрати на облік зазначених правопорушень (стаття 308 КУпАП).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя         І.  І.  Тхорик