ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 640/22171/21
адміністративне провадження № К/990/14391/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н.В.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №640/22171/21 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця», позивач) до Національної служби посередництва та примирення (далі - НСПП, відповідач-1), відділення Національної служби посередництва і примирення у Вінницькій області (далі - відділення НСПП у Вінницькій області, відповідач-2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Всеукраїнської професійної спілки «Спілка залізничників України» (далі - ВПС «Спілка залізничників України», третя особа), про визнання протиправними та скасування рішень
за касаційною скаргою АТ «Українська залізниця» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 (суддя Микитюк Р.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2026 (головуючий суддя Оксененко О.М., судді Ганечко О.М., Кузьменка В.В.) 
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. АТ «Українська залізниця» звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НСПП та відділення НСПП у Вінницькій області за участю ВПС «Спілка залізничників України», в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати подання відділення НСПП у Вінницькій області про реєстрацію колективного трудового спору (конфлікту) між найманими працівниками виробничого підрозділу локомотивне депо Козятин регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» міста Козятина Вінницької області (далі - ВП «Локомотивне депо Козятин») та адміністрацією АТ «Українська залізниця» міста Києва від 01.06.2021 №02-02/22-66;
- визнати протиправним та скасувати розпорядження НСПП від 01.06.2021 №206-р «Про реєстрацію колективного трудового спору (конфлікту) між найманими працівниками виробничого підрозділу локомотивне депо Козятин регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» міста Козятина Вінницької області та адміністрацією Акціонерного товариства «Українська залізниця» міста Києва».
2. На обґрунтування позовних вимог представник позивача доводив, що відповідачі не мали правових підстав приймати спірні акти, оскільки в межах спірних правовідносин вимоги найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» не були сформовані та затверджені відповідно до положень статті 4 Закону України від 03.03.1998 №137/98-ВР «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» (далі - Закон №137/98-ВР). 
Обставини справи
3. 12.02.2021 на адресу АТ «Українська залізниця» надійшов лист керівника ВП «Локомотивне депо Козятин» із інформацією про те, що значна кількість найманих працівників цього підрозділу відмовилася від своїх підписів під вимогами та участі в колективному трудовому спорі (конфлікті), оскільки їм не роз`яснили мети й суті підписних листів, зазначених у них вимог, а також повноважень ВПС «Спілка залізничників України». До цього листа було долучено підписні листи із 253 підписами найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» про відкликання підписів і відмову від участі в колективному спорі.
4. Згодом на адресу АТ «Українська залізниця» надійшов лист ВПС «Спілка залізничників України» від 14.05.2021 №31, у якому повідомлялося про вимоги найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» та до якого було долучено копії протоколу Президії Центрального комітету (далі - ЦК ВПС «Спілка залізничників України») від 14.05.2021 №17, а також самі вимоги найманих працівників. 
5. Крім того, 17.05.2021 ВПС «Спілка залізничників України» засобами електронного зв`язку надіслала відділенню НСПП у Вінницькій області копії документів щодо вимог найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин», висунутих до АТ «Українська залізниця», зокрема повідомлення про вимоги найманих працівників від 14.05.2021 №31 із відповідними підписними листами, а також протокол Президії ЦК ВПС «Спілка залізничників України» від 14.05.2021 №17.
6. 26.05.2021 ЦК ВПС «Спілка залізничників України» отримав лист від 20.05.2021 №Ц-6-88/2582-21, у якому АТ «Українська залізниця» зазначило, що вже отримувало від первинної профспілкової організації всеукраїнської профспілки «Спілка залізничників України» локомотивного депо Козятин (далі - ППО ВПС «Спілка залізничників України» локомотивного депо Козятин) копії цих же підписних листів із вимогами найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» у кількості 705 підписів, без зазначення дат підписання та складання документа. Також у цьому листі роботодавець частково відмовив у задоволенні вимог найманих працівників.
7. Після отримання відмови роботодавця у задоволенні вимог найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» президія ЦК ВПС «Спілка залізничників України» ухвалила рішення, оформлене протоколом від 28.05.2021 №19, про вступ у колективний трудовий спір (конфлікт).
8. 31.05.2021 на адресу АТ «Українська залізниця» за вхідним №Ц-17684/0/74-21 надійшов лист ВПС «Спілка залізничників України» від 28.05.2021 №37 із повідомленням про виникнення колективного трудового спору, до якого було долучено копію протоколу від 28.05.2021 №19 та проєкт угоди про створення примирної комісії.
9. Також 31.05.2021 за вхідним №04/15-02 відділення НСПП у Вінницькій області отримало від ВПС «Спілка залізничників України» пакет документів, необхідний для реєстрації колективного трудового спору (конфлікту), а саме: протокол від 28.05.2021 №19; копію листа АТ «Українська залізниця» від 20.05.2021 №Ц-6-88/2582-21; оригінали підписних листів із вимогами найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин»; копію листа-повідомлення про виникнення колективного трудового спору (конфлікту) від 28.05.2021 №38; лист-повідомлення від 14.05.2021 №31; копію протоколу від 14.05.2021 №17; проєкт угоди про створення примирної комісії; довідку про чисельність найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин».
10. Відділення НСПП у Вінницькій області підготувало подання до НСПП від 01.06.2021 №02-02/22-66 щодо реєстрації колективного трудового спору (конфлікту) між найманими працівниками ВП «Локомотивне депо Козятин» і адміністрацією АТ «Українська залізниця» (місто Київ).
11. За цим поданням НСПП видала розпорядження від 01.06.2021 №206-р, яким зареєструвала колективний трудовий спір (конфлікт) між найманими працівниками ВП «Локомотивне депо Козятин» і адміністрацією АТ «Українська залізниця» (місто Київ).
12. Згідно з цим розпорядженням НСПП зареєструвала такі вимоги найманих працівників:
1) перерахувати та виплатити заборгованість зі щорічного підвищення на 25% заробітної плати за 2019- 2020 роки, згідно з пунктом 3.2. Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002- 2006 роки (далі - Галузева угода), шляхом підвищення тарифних ставок і посадових окладів зі збереженням міжрозрядних та міжпрофесійиих співвідношень;
2) виплатити винагороду за підсумками роботи AT «Укрзалізниця» за 2019 рік у розмірі 50% посадового окладу/тарифної ставки, згідно з Положенням, яке є невід`ємною частиною Галузевої угоди.
3) встановити мінімальний рівень заробітної плати у ВП «Локомотивне депо Козятин» у розмірі 150% мінімальної заробітної плати, встановленої в Україні.
4) забезпечити право працівників на участь в управлінні підприємством відповідно до статті 245 Кодексу законів про працю України.
13. 08.06.2021 на адресу відділення НСПП у Вінницькій області за вхідним №82/10-03 надійшов лист АТ «Українська залізниця» від 01.06.2021 №Ц-6-88/2769-21, у якому зазначалося, що значній кількості працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» не було роз`яснено мету й суть підписних листів, зазначених у них вимог, а також повноваження ВПС «Спілка залізничників України». Крім того, роботодавець повідомив про відмову 253 найманих працівників від своїх підписів під вимогами та від участі в колективному трудовому спорі (конфлікті).
14. З метою перевірки цієї інформації НСПП розпорядженням від 22.06.2021 №241-р призупинила дію свого розпорядження від 01.06.2021 №206-р. 
15. На виконання зазначеного вище розпорядження відділення НСПП у Вінницькій області направило на адресу АТ «Українська залізниця» та ЦК ВПС «Спілка залізничників України» відповідний запит від 29.06.2021 №02-02/22-11, а також повторний запит на адресу позивача від 19.07.2021 №02-02/22-12.
16. НСПП неодноразово продовжувала дію розпорядження від 22.06.2021 №241-р, а саме розпорядженнями від 29.06.2021 №259-р, 09.07.2021 №268-р, 19.07.2021 №281-р, 26.07.2021 №288-р. 
17. Однак АТ «Українська залізниця» відповідей на запити відділення НСПП у Вінницькій області так і не надало.
18. Зі свого боку ВПС «Спілка залізничників України» листом від 23.07.2021 №55 повідомила відділення НСПП у Вінницькій області про те, що не має підписних листів, у яких наймані працівники ВП «Локомотивне депо Козятин» відмовляються від раніше поставлених підписів під вимогами та від участі в колективному трудовому спорі (конфлікті).
19. 02.08.2021 відділення НСПП у Вінницькій області склало подання №02-12/22-100, у якому запропонувало НСПП відновити дію розпорядження від 01.06.2021 №206-р.
20. Зважаючи на необхідність проведення роботи, спрямованої на вирішення колективного трудового спору (конфлікту), та керуючись статтею 4, частиною шостою статті 15 Закону №137/98-ВР і пунктом 4.5 Положення про порядок реєстрації Національною службою посередництва і примирення висунутих найманими працівниками, профспілкою вимог та колективних трудових спорів (конфліктів), затвердженого наказом НСПП від 13.08.2020 №28 (далі - Положення №28), 02.08.2021 НСПП видала розпорядження №293-р, яким відновила дію розпорядження від 01.06.2021 №206-р. 
21. Не погоджуючись з такими діями відповідачів та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції
22. Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 26.08.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2026, у задоволенні позовних вимог відмовив.
23. Ухвалюючи це рішення, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідачі здійснили перевірку документів, які подала ВПС «Спілка залізничників України» для реєстрації колективного трудового спору (конфлікту) між найманими працівниками ВП «Локомотивне депо Козятин» та адміністрацією АТ «Українська залізниця» міста Києва, із дотриманням положень Закону №137/98-ВР та відповідних нормативно-правових актів НСПП. За висновком судів попередніх інстанцій, у спірному випадку орган, уповноважений представляти інтереси найманих працівників - ЦК ВПС «Спілка залізничників України», повноваження якого підтверджено Статутом Всеукраїнської професійної спілки «Спілка залізничників України» (далі - Статут профспілки), підписними листами найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» та протоколом Установчого з`їзду Всеукраїнської професійної спілки «Спілка залізничників України» від 02.09.2018 №1, дотримався процедури формування і затвердження вимог, а зміст вимог найманих працівників відповідає статті 2 Закону №137/98-ВР.
24. На підставі встановлених у справі обставин суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що в межах спірних правовідносин відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому немає підстав для визнання протиправними та скасування оспорюваних подання та розпорядження. 
25. Поряд із цим, з посиланням на постанови Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №826/18097/16 та від 22.07.2020 у справі №826/3400/17, суди попередніх інстанцій підкреслили, що завданням НСПП у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів) є сприяння вирішенню таких конфліктів, примиренню сторін, що не передбачає ухвалення правових актів зобов`язального характеру. НСПП у цій процедурі не ухвалює рішень, які б зобов`язували сторін конфлікту до вчинення певних дій чи ухвалення рішень або ж навпаки, ставали на заваді намірам сторін щодо врегулювання колективного трудового спору.
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
26. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. 
27. Як на підставу касаційного оскарження судових рішень позивач посилається на пункти 2, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
28. Так, обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, представник позивача в касаційній скарзі доводить, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували частину першу статті 4 Закону №137/98-ВР у взаємозв`язку з пунктом 4.1 Положення про порядок формування і затвердження вимог найманих працівників, профспілок, затвердженого наказом Національної служби посередництва і примирення від 21.06.2019 №43 (далі - Положення №43) за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах стосовно права працівника відмовитися від своїх вимог та участі в колективному трудовому спорі (конфлікті) до оформлення таких вимог відповідним протоколом та реєстрації колективного трудового спору. 
29. У цьому контексті скаржник наполягає, що працівник має право в будь-який спосіб заявити про відмову від своїх вимог та участі в колективному трудовому спорі. Однак суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тій обставині, що ще до формування вимог найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин», оформлених протоколом Президії ЦК ВПС «Спілка залізничників України» від 14.05.2021 №17, 253 працівники цього підрозділу заявили про відмову від участі в колективному трудовому спорі (конфлікті), а також від самих вимог, викладених у підписних листах. З огляду на зазначене представник позивача наполягає, що станом на дату формування вимог (14.05.2021) чинними залишалися підписи лише 452 із 1333 найманих працівників цього структурного підрозділу AT «Укрзалізниця». А відтак згідно зі статтею 4 Закону №137/98-ВР вимоги найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» не є чинними, оскільки було зібрано менше половини підписів членів трудового колективу цього структурного підрозділу AT «Укрзалізниця».
30. Обґрунтовуючи посилання на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, представник позивача у касаційній скарзі зазначає про необхідність відступити від висновку щодо застосування статті 15 Закону №137/98-ВР, викладеного у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №826/18097/16 та від 22.07.2020 у справі №826/3400/17, згідно з яким НСПП у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів) не ухвалює рішень, які б зобов`язували сторони конфлікту до вчинення певних дій чи прийняття рішень. Таке правозастосування, за доводами скаржника, взагалі унеможливлює оскарження рішень НСПП, навіть якщо вона грубо порушить вимоги законодавства, змушуючи вирішувати колективний трудовий спір за вимогами навіть одного працівника, якщо НСПП зареєструє такий конфлікт.
31. Представник позивача також підкреслює, що на порушення вимог щодо форми підписного листа (додаток №3 Положення №43), у копіях підписних листів найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» не зазначено дати їх підписання. На підставі порівняння копій підписних листів, які AT «Укрзалізниця» отримала 17.03.2021 за вхідним №Ц-8791/0/74-21 разом із повідомленням ППО ВПС «Спілка залізничників України» локомотивного депо Козятин про вимоги найманих працівників від 11.03.2021 №28, та копій підписних листів, які AT «Укрзалізниця» отримала 18.05.2021 разом із повідомленням ВПС «Спілка залізничників України» про вимоги найманих працівників від 14.05.2021 №31, скаржник стверджує, що ці документи є повністю ідентичними. А отже, у травні 2021 року президія ЦК ВПС «Спілка залізничників України» використала підписні листи найманих працівників, зібрані ще в березні цього року. З огляду на зазначене скаржник наполягає, що, всупереч приписам пункту 4.1 Положення №43, вимоги найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин», сформовані 11.03.2021, були направлені роботодавцю лише у травні 2021 року. 
32. Поряд із цим скаржник наголошує, що 253 працівники ВП «Локомотивне депо Козятин» підписали відповідні підписні листи про відкликання своїх підписів під вимогами, а також анулювали надані ЦК ВПС «Спілка залізничників України» повноваження щодо представництва їхніх інтересів у колективному трудовому спорі. Листом від 20.05.2021 №Ц-6-88/2582-21 AT «Укрзалізниця» повідомила про це ВПС «Спілка залізничників України» у відповідь на її повідомлення про вимоги найманих працівників від 14.05.2021 №31. Профспілка, однак, таку інформацію не перевірила та на порушення вимог частини першої статті 4 Закону №137/98-ВР ініціювала реєстрацію колективного трудового спору (конфлікту). 
33. Крім того, представник позивача наголошує, що AT «Укрзалізниця» поінформувала відповідачів про факт відмови частини найманих працівників від участі в колективному трудовому спорі листом від 14.04.2021 №Ц-6-88/1950-21 з наданням копій підписних листів працівників. Копії цих підписних листів, як стверджує скаржник, AT «Укрзалізниця» долучила й до своєї заяви від 14.07.2021 про призупинення дії розпорядження НСПП та знаття з реєстрації колективного трудового спору (конфлікту). Водночас матеріали справи, як зазначає скаржник, не містять доказів того, що запити НСПП у Вінницькій області про надання копій зазначених підписних листів направлялися на адресу АТ «Українська залізниця».
34. Скаржник також доводить, що ЦК ВПС «Спілка залізничників України» та президія ЦК ВПС «Спілка залізничників України» згідно з пунктами 9.5, 9.8 Статуту є двома різними виборними органами ВПС «Спілка залізничників України». Оскільки в підписних листах наймані працівники ВП «Локомотивне депо Козятин» уповноважили представляти їхні інтереси в колективному трудовому спорі саме ЦК ВПС «Спілка залізничників України», то Президія ЦК ВПС «Спілка залізничників України» не мала повноважень оформлювати вимоги працівників цього підрозділу протоколом від 14.05.2021 №17. На підставі зазначеного скаржник стверджує, що в межах спірних правовідносин відбулося заборонене частиною другою статті 3 Закону №137/98-ВР передоручення повноважень. Водночас наразі немає висновку Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 3 Закону №137/98-ВР та пункту 2.1 Положення №43 стосовно права органу, якого працівники уповноважили представляти їхні інтереси в колективному трудовому спорі, передоручати такі повноваження іншому органу. Скаржник також зазначає, що суди попередніх інстанцій частину другу статті 3 Закону №137/98-ВР та пункт 2.1 Положення №43 не застосували, хоча й мали це зробити.
Позиція інших учасників справи
35. Відповідач-1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому спростовує доводи касаційної скарги та просить залишити її без задоволення. 
36. Зокрема, у відзиві представник НСПП наполягає, що відповідачі в межах спірних правовідносин діяли з дотриманням вимог Закону №137/98-ВР та нормативних актів НСПП, натомість звернення позивача з касаційною скаргою є спробою ухилитися від участі в примирних процедурах з метою затягнути вирішення колективного трудового спору (конфлікту). 
37. Щодо доводів касаційної скарги про необхідність відступити від викладеного в постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №826/18097/16 та від 22.07.2020 у справі №826/3400/17 висновку, представник НСПП зазначає, що ці доводи не спростовують такої правової позиції. Натомість скаржник, на думку представника НСПП, фактично просить сформулювати загальне правило про те, що НСПП має діяти законно, що є очевидною вимогою до будь-якого державного органу й не потребує відступу від усталеної практики. У цьому контексті представник НСПП зауважує, що суди попередніх інстанцій у цій справі не відмовилися від перевірки законності дій НСПП. Навпаки, суд апеляційної інстанції перевірив дотримання процедури формування вимог, наявність необхідної кількості підписів, повноваження представницького органу, належність сторін спору та відповідність вимог найманих працівників статті 2 Закону №137/98-ВР. Зокрема, суд апеляційної інстанції встановив, що вимоги підписали 705 найманих працівників із 1332, що становить 52,93% від загальної чисельності, а також те, що НСПП перевірила документи відповідно до Закону №137/98-ВР та своїх внутрішніх положень. 
38. Інші учасники справи правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалося.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
39. Касаційна скарга позивача надійшла до Верховного Суду 31.03.2026.
40. Верховний Суд ухвалою від 20.04.2026 залишив касаційну скаргу без руху та надав позивачу строк для усунення виявлених недоліків.
41. 29.04.2026 до Верховного Суду надійшла заява позивача про усунення недоліків касаційної скарги.
42. Верховний Суд ухвалою від 18.05.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував із Івано-Франківського окружного адміністративного суду справу №640/22171/21.
43. Справа №640/22171/21 надійшла до Верховного Суду 25.05.2026.
44. Ухвалою Верховного Суду від 03.08.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів.
45. Під час касаційного розгляду цієї справи учасники справи клопотань не заявили.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
46. Частиною першою статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
47. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
48. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з визначених у статті 341 КАС України меж касаційного перегляду, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах та дотримання процесуальних норм, виходить із такого.
49. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
50. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
51. Так, частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
52. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
53. Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
54. У цій справі касаційне провадження відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги АТ «Українська залізниця», в якій роботодавець стверджує, що спірні подання та розпорядження відповідачі прийняли із порушенням процедури реєстрації колективного трудового спору (конфлікту) через порушення процедури формування й затвердження вимог найманих працівників. 
55. Норми матеріального права Верховний Суд аналізує у цій постанові у їх редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, якщо не вказано іншого. 
56. Стаття 43 Конституції України постулює, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 
57. Правові і організаційні засади функціонування системи заходів по вирішенню колективних трудових спорів (конфліктів) і спрямований на здійснення взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними, визначає Закон №137/98-ВР.
58. Згідно зі статтею 1 цього Закону, встановлені в ньому норми поширюються на найманих працівників та організації, утворені ними відповідно до законодавства для представництва і захисту їх інтересів, та на роботодавців, організації роботодавців та їх об`єднання. Найманий працівник - фізична особа, яка працює за трудовим договором на підприємстві, в установі та організації, в їх об`єднаннях або у фізичних осіб, які використовують найману працю. Роботодавець - юридична (підприємство, установа, організація) або фізична особа, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.
59. Відповідно до статті 2 Закону №137/98-ВР колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: а) встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; б) укладення чи зміни колективного договору, угоди; в) виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; г) невиконання вимог законодавства про працю.
60. Згідно з частиною першою статті 3 Закону №137/98-ВР на виробничому рівні сторонами колективного трудового спору (конфлікту) є наймані працівники (окремі категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурних підрозділів або первинна профспілкова чи інша уповноважена найманими працівниками організація та роботодавець. За дорученням інтереси роботодавця у колективному трудовому спорі (конфлікті) може представляти інша особа, організація роботодавців, об`єднання організацій роботодавців.
61. Відповідно до частини другої статті 3 Закону №137/98-ВР уповноважений найманими працівниками на представництво орган є єдиним повноважним представником найманих працівників до моменту припинення такого спору (конфлікту).
62. Частиною першою статті 4 Закону №137/98-ВР визначено, що вимоги найманих працівників на виробничому рівні формуються і затверджуються загальними зборами (конференцією) найманих працівників або формуються шляхом збору підписів і вважаються чинними за наявності не менше половини підписів членів трудового колективу підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу. Разом із висуненням вимог збори (конференція) найманих працівників визначають орган чи особу, які будуть представляти їх інтереси.
63. Вимоги найманих працівників, профспілки чи об`єднання профспілок оформляються відповідним протоколом і надсилаються роботодавцю або уповноваженій ним особі, організації роботодавців, об`єднанню організацій роботодавців (частина третя статті 4 Закону №137/98-ВР).
64. Відповідно до частин першої та четвертої статті 5 Закону №137/98-ВР роботодавець або уповноважена ним особа, організація роботодавців, об`єднання організацій роботодавців зобов`язані розглянути вимоги найманих працівників, категорій найманих працівників, колективу працівників чи профспілки та повідомити їх представників про своє рішення у триденний строк з дня одержання вимог.
Рішення роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців, власника, відповідного вищестоящого органу управління викладається у письмовій формі і не пізніше наступного дня надсилається уповноваженому представницькому органу іншої сторони колективного трудового спору (конфлікту) разом із соціально-економічним обґрунтуванням.
65. Згідно зі статтею 6 Закону №137/98-ВР колективний трудовий спір (конфлікт) виникає з моменту, коли уповноважений представницький орган найманих працівників, категорії найманих працівників, колективу працівників або профспілки одержав від роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців повідомлення про повну або часткову відмову у задоволенні колективних вимог і прийняв рішення про незгоду з рішенням роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців або коли строки розгляду вимог, передбачені цим Законом, закінчилися, а відповіді від роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців не надійшло.
Про виникнення колективного трудового спору (конфлікту) орган, який представляє інтереси найманих працівників або профспілки, зобов`язаний у триденний строк письмово проінформувати роботодавця, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням підприємства та Національну службу посередництва і примирення.
66. Частинами першою - третьою статті 15 Закону №137/98-ВР визначено, що з метою сприяння поліпшенню трудових відносин та запобігання виникненню колективних трудових спорів (конфліктів), їх прогнозування та сприяння своєчасному їх вирішенню, здійснення посередництва для вирішення таких спорів (конфліктів) Президентом України утворюється НСПП.
НСПП складається з висококваліфікованих фахівців та експертів з питань вирішення колективних трудових спорів (конфліктів) і має свої відділення в Автономній Республіці Крим та областях.
Рішення НСПП посередництва і примирення мають рекомендаційний характер і повинні розглядатися сторонами колективного трудового спору (конфлікту) та відповідними центральними або місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.
67. Положення про Національну службу посередництва і примирення затверджується Президентом України (частина п`ята статті 15 Закону №137/98-ВР).
68. Згідно з частиною шостою статті 15 Закону №137/98-ВР до компетенції НСПП належить, зокрема: здійснення реєстрації висунутих працівниками вимог та колективних трудових спорів (конфліктів); аналіз вимог, виявлення та узагальнення причин колективних трудових спорів (конфліктів), підготовка пропозицій для їх усунення; перевірка, в разі необхідності, повноважень представників сторін колективного трудового спору (конфлікту).
69. Указом від 17.11.1998 №1258/98 Президент України утворив НСПП та затвердив Положення про Національну службу посередництва і примирення (далі - Положення №1258/98). Відповідно до пункту 3 цього Положення основними завданнями НСПП є, зокрема: сприяння взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними; здійснення посередництва і примирення під час вирішення колективних трудових спорів (конфліктів).
70. Згідно з підпунктом 15 пункту 4 Положення №1258/98 з метою виконання своїх завдань НСПП розробляє і затверджує положення, інструкції та інші нормативні акти щодо власної діяльності та здійснення примирних процедур.
71. Так, у Положенні №43 НСПП визначила правові та організаційні засади формування і затвердження вимог найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу та профспілок відповідно до положень Закону №137/98-ВР. 
72. Згідно з абзацами першим та четвертим пункту 2.1 цього Положення вимоги найманих працівників підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу на виробничому рівні формуються і затверджуються загальними зборами (конференцією) найманих працівників або формуються шляхом збору підписів і вважаються чинними за наявності не менше половини підписів членів трудового колективу (окремої категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу. Разом із висуненням вимог загальні збори (конференція) найманих працівників, а в разі збору підписів - у підписному листі визначають орган чи особу, які будуть представляти їх інтереси під час вирішення колективного трудового спору (конфлікту).
Вимоги найманих працівників, підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу або профспілки чи об`єднання профспілок оформляються відповідним протоколом і надсилаються роботодавцю або уповноваженій ним особі, організації роботодавців, об`єднанню організацій роботодавців.
73. Відповідно до пункту 2.3 формування та затвердження вимог найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу і визначення органу чи особи, які будуть представляти їх інтереси, може здійснюватися шляхом збору підписів найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) таким чином.
За ініціативою виборного органу первинної профспілкової організації чи іншого уповноваженого представницького органу найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) або ініціативної групи найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) чи структурного підрозділу, або особи, що представляє інтереси найманих працівників (не менше як третини від загальної кількості працюючих найманих працівників) і яка є членом відповідного трудового колективу, може бути проведене формування і затвердження вимог найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) чи структурного підрозділу та визначення органу чи особи, які будуть представляти їх інтереси, шляхом збору підписів [підпункт 2.3.1].
Орган чи особа, що є ініціатором висунення вимог найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу або профспілки шляхом збору підписів, виготовляють підписні листи, в яких зазначаються вимоги найманих працівників (окремої категорії найманих працівників), профспілки та уповноважений представницький орган (особа) найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) або профспілки [підпункт 2.3.2].
Наймані працівники підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу розглядають пропозиції щодо вимог найманих працівників (окремої категорії найманих працівників), профспілки та уповноваженого представницького органу (особи) найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) або профспілки, і добровільно ставлять свої підписи в підписному листі [підпункт 2.3.3].
Після завершення збору підписів найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу результати збору підписів узагальнюються уповноваженим представницьким органом (особою) найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) або профспілки, про що складається протокол (додаток 4) [підпункт 2.3.4].
Вимоги найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу вважаються чинними за наявності у підписних листах не менше половини підписів членів трудового колективу (окремої категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації, їх структурного підрозділу [підпункт 2.3.5].
74. Форма підписного листа наведена у додатку №3 до Положення №43, згідно з яким підпис найманого працівника має супроводжуватися зазначенням його прізвища, імені, по батькові, посади та дати.
75. Відповідно до пункту 4.1 Положення №43 вимоги найманих працівників (окремої категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу та профспілки оформляються відповідним протоколом і надсилаються роботодавцю або уповноваженій ним особі, організації роботодавців, об`єднанню організацій роботодавців у день формування вимог або на наступний робочий день.
76. Правові та організаційні засади здійснення відповідно до частини шостої статті 15 Закону №137/98-ВР системи заходів щодо реєстрації колективних трудових спорів (конфліктів), а також висунутих найманими працівниками (або їх окремими категоріями) чи профспілкою вимог, НСПП визначила у Положенні №28.
77. Згідно з пунктами 2.2, 2.5 та 3.1 цього Положення на виробничому рівні письмова інформація про виникнення колективного трудового спору (конфлікту) надсилається відділенням НСПП.
За результатами розгляду письмової інформації про виникнення колективного трудового спору (конфлікту) на виробничому рівні відділення НСПП готує і направляє не пізніше наступного дня, подання на ім`я Голови НСПП з додатком до нього копії відповідного письмового повідомлення сторони колективного трудового спору (конфлікту) та копіями протоколів, листів, наказів, витягів, довідок тощо, які підтверджують надану інформацію, зокрема про реєстрацію висунутих найманими працівниками (окремою категорією найманих працівників) або профспілкою вимог та колективного трудового спору (конфлікту).
Реєстрація висунутих найманими працівниками (окремою категорією найманих працівників) або профспілкою вимог та колективного трудового спору (конфлікту) здійснюється розпорядженням НСПП.
78. У цій справі суди попередніх інстанцій установили, що 705 із 1332 найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин», тобто 52,93% його трудового колективу, проставили свої підписи у підписних листах із вимогами до адміністрації АТ «Українська залізниця», одночасно уповноваживши ЦК ВПС «Спілка залізничників України» представляти свої інтереси в колективному трудовому спорі.
79. На підставі цих підписних листів вимоги найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» були оформлені протоколом президії ЦК ВПС «Спілка залізничників України» від 14.05.2021 №17 і того ж дня надіслані роботодавцю - АТ «Українська залізниця».
80. У відповідь на зазначене повідомлення про вимоги найманих працівників листом від 20.05.2021 №Ц-6-88/2582-21 АТ «Українська залізниця» повідомило ЦК ВПС «Спілка залізничників України», що вже отримувало від первинної профспілкової організації ВП «Локомотивне депо Козятин» копії тих самих підписних листів з 705 підписами без зазначення дат їх складання та підписання. Також у цьому листі роботодавець частково відмовив у задоволенні вимог найманих працівників.
81. З огляду на відмову роботодавця задовольнити вимоги найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин», на підставі протоколу президії від 28.05.2021 №19 ЦК ВПС «Спілка залізничників України» повідомив роботодавця про виникнення колективного трудового спору (конфлікту), а також надіслав на адресу відділення НСПП в Вінницькій області пакет документів, необхідний для реєстрації цього спору. 
82. За результатами розгляду письмової інформації про виникнення колективного трудового спору (конфлікту) відділення НСПП у Вінницькій області склало подання від 01.06.2021 №02-02/22-66, на підставі якого НСПП видала розпорядження від 01.06.2021 №206-р про реєстрацію колективного трудового спору (конфлікту) між найманими працівниками ВП «Локомотивне депо Козятин» і адміністрацією АТ «Українська залізниця» (місто Київ).
83. Підставою судового оскарження зазначених актів відповідачів позивач визначив порушення процедури формування й затвердження вимог найманих працівників, що полягає передовсім у чинності підписів менше ніж половини членів трудового колективу ВП «Локомотивне депо Козятин» станом на 14.05.2021. 
84. Так, у касаційній скарзі представник позивача наполягає, що ще до формування вимог найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин», оформлених протоколом президії ЦК ВПС «Спілка залізничників України» від 14.05.2021 №17, 253 працівники цього підрозділу підписали відповідні підписні листи, у яких заявили про відмову від участі в колективному трудовому спорі (конфлікті). Про цей факт АТ «Укрзалізниця» повідомило профспілку листом від 20.05.2021 №Ц-6-88/2582-21 у відповідь на її повідомлення про вимоги, а також неодноразово сповіщало відповідачів із наданням копій таких листів працівників. 
85. Під час розгляду справи суди попередніх інстанцій встановили, що з метою перевірки інформації про відмову 253 найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» від участі в колективному трудовому спорі (конфлікті) НСПП розпорядженням від 22.06.2021 №241-р призупинила дію розпорядження від 01.06.2021 №206-р. Для з`ясування цих обставин відділення НСПП у Вінницькій області надіслало запити на адресу АТ «Укрзалізниця» та ЦК ВПС «Спілка залізничників України». Роботодавець відповідей на запити відділення не надав, а профспілка зі свого боку повідомила, що не має підписних листів, у яких працівники відокремленого підрозділу відмовляються від своїх підписів під вимогами та від участі в цьому спорі.
86. На підставі аналізу взаємозв`язку наведених норм права зі встановленими у справі обставинами Верховний Суд відхиляє як необґрунтовані доводи касаційної скарги щодо відмови 253 найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» від участі в колективному трудовому спорі (конфлікті), з огляду на таке. 
87. Як установили суди попередніх інстанцій і цього не заперечують учасники справи, на момент первинного збору підписів своє волевиявлення легітимно засвідчили 705 із 1332 найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин», що становить 52,93% від загальної чисельності трудового колективу та є беззаперечним підтвердженням первинного формування спільної волі більшості й легітимності представництва. Наступні заяви про відкликання підписів, які працівники подали безпосередньо адміністрації роботодавця у проміжок часу до оформлення вимог протоколом президії ЦК ВПС «Спілка залізничників України» від 14.05.2021 № 17, не спростовують факту належної фіксації зазначеного кворуму та не є правовою підставою для відмови НСПП у реєстрації колективного трудового спору (конфлікту). Оскільки волевиявлення більшості колективу вже було правомірно зафіксоване в підписних листах, подання таких заяв про відмову роботодавцю, а не органу, уповноваженому представляти інтереси працівників, не може автоматично скасовувати чинність раніше підписаних матеріалів та припиняти розпочату процедуру формування вимог.
88. Верховний Суд наголошує, що правовий інститут вирішення колективних трудових спорів (конфліктів) спрямований на захист прав найманих працівників, які в межах триваючих трудових правовідносин об`єктивно є більш вразливою стороною, що перебуває в організаційній, дисциплінарній та фінансовій залежності від роботодавця. Отже, те, що окремі працівники подали заяви про відкликання підписів безпосередньо адміністрації підприємства, а не уповноваженому представницькому органу (профспілці), не може вважатися безумовним та беззаперечним свідченням того, що вони добровільно змінили своє волевиявлення.
89. Оскільки роботодавець володіє вагомими інструментами потенційного впливу на працівників, суд має оцінювати дійсну та вільну колективну волю працівників виключно за документами, які вони сформували в межах та порядку офіційної процедури, яку належним чином ініціював легітимний представник. Відтак, сепаратні заяви працівників, які вони подали керівництву після того, як профспілка зафіксувала кворум у підписних листах, не спростовують того, що більшість трудового колективу первинно виявила свою спільну волю.
90. З урахуванням наведеного, здійснивши аналіз частини першої статті 4 Закону №137/98-ВР у взаємозв`язку з пунктом 4.1 Положення №43, Верховний Суд висновує, що вимоги найманих працівників на виробничому рівні вважаються законно сформованими та чинними з моменту, коли їх підтримала більшість членів трудового колективу, що фіксується у підписних листах і оформлюється відповідним протоколом, який складає уповноважений представницький орган найманих працівників. Ці норми права не передбачають правового механізму, який дозволяв би роботодавцю збирати зустрічні індивідуальні заяви працівників, щоб змінювати чи анулювати вже зафіксоване волевиявлення більшості. Будь-яке наступне анулювання підписів у такий спосіб нівелює саму сутність колективного захисту праці та суперечить визначеній законом процедурі, коли сторони врегульовують колективні трудові спори (конфлікти). Поряд із цим законодавство не обмежує право працівника змінити свою позицію та відмовитися від раніше поставленого підпису, проте реалізувати це право він може лише шляхом подання відповідної заяви саме органу, якого наймані працівники уповноважили представляти їхні інтереси у відповідному колективному трудовому спорі (конфлікті). 
91. За такого правового регулювання та встановлених у справі обставин Верховний Суд уважає, що зазначені заяви 253 найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» щодо відмови від участі в колективному трудовому спорі (конфлікті) не є правовою підставою для того, щоб НСПП відмовила в реєстрації колективного трудового спору (конфлікту). З огляду на зазначене Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про необґрунтованість доводів позивача в цій частині. 
92. Верховний Суд відхиляє як необґрунтовані також доводи позивача щодо порушення процедури реєстрації колективного трудового спору (конфлікту) з огляду на те, що підписні листи не містили дат їх складання та підписання, а профспілка надіслала їх роботодавцю з порушенням строку, визначеного в пункті 4.1 Положення №43. 
93. Так, додаток №3 до Положення №43 дійсно передбачає, що найманий працівник має зазначити дату поруч із підписом. Водночас приписи статті 4 Закону №137/98-ВР та пункту 4.1 Положення №43 пов`язують факт, коли наймані працівники на виробничому рівні сформували вимоги, саме зі складенням відповідного протоколу. Тому те, що працівники в підписних листах не вказали конкретні дати їх підписання, не є самостійною правовою підставою для того, щоб НСПП відмовила в реєстрації колективного трудового спору (конфлікту). Такий недолік є суто формальним і не спричинює дефект форми й змісту всього документа.
94. Безпідставними є й твердження позивача про те, що профспілка нібито не дотрималася строку, коли направляла йому вимоги найманих працівників. Так, за встановленими у справі обставинами, президія ЦК ВПС «Спілка залізничників України» оформила вимоги найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» протоколом від 14.05.2021 №17 і того ж дня надіслала їх роботодавцю, що прямо відповідає приписам статті 4 Закону №137/98-ВР та пункту 4.1 Положення №43. Водночас ці правові акти не містять темпоральних обмежень щодо того, коли саме уповноважений представницький орган найманих працівників має оформити їхні вимоги після того, як закінчить збирати підписи. 
95. Щодо тверджень у касаційній скарзі про те, що президія ЦК ВПС «Спілка залізничників України» не є органом, якого наймані працівники ВП «Локомотивне депо Козятин» уповноважили представляти їхні інтереси, Верховний Суд зазначає таке. 
96. У цій справі суди попередніх інстанцій, коли аналізували належність сторін колективного трудового спору (конфлікту), виходили з того, що підписні листи найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин», Статут та протокол Установчого з`їзду ВПС «Спілка залізничників України» від 02.09.2018 №1 належним чином підтверджують повноваження ЦК ВПС «Спілка залізничників України».
97. Аналіз частини другої статті 3 Закону №137/98-ВР у взаємозв`язку з пунктом 2.1 Положення №43 дає підстави дійти висновку, що в разі, коли на виробничому рівні вимоги найманих працівників формуються через збір підписів, до моменту припинення відповідного колективного трудового спору (конфлікту), інтереси найманих працівників може представляти виключно той орган, якого вони уповноважили на це у підписних листах разом із висуненням вимог. Отже, в цих правовідносинах належною стороною колективного трудового спору (конфлікту) з боку найманих працівників є та профспілкова організація (або інший уповноважений орган), яку вони безпосередньо уповноважили у підписних листах.
98. Оскільки наймані працівники ВП «Локомотивне депо Козятин» у підписних листах виразили свою волю та надали відповідний мандат ЦК ВПС «Спілка залізничників України», суди попередніх інстанцій правильно визнали цю всеукраїнську профспілку належною стороною спору.
99. Цей висновок узгоджується також із тим, що за приписами частини першої статті 92 Цивільного кодексу України кожна юридична особа (зокрема й професійна спілка) здійснює свої права та обов`язки через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Суди попередніх інстанцій установили, що пункти 9.5 та 9.6 Статуту профспілки визначають її керівним органом між з`їздами центральний комітет, який може делегувати свої повноваження президії. До того ж пункти 9.8 та 9.9 Статуту профспілки чітко встановлюють, що президія центрального комітету є постійно діючим виборним виконавчим органом профспілки та бере участь у вирішенні колективних трудових спорів.
100. За такого правового регулювання та встановлених у справі обставин Верховний Суд констатує, що ЦК ВПС «Спілка залізничників України» не передоручав свої повноваження представляти найманих працівників ВП «Локомотивне депо Козятин» у колективному трудовому спорі (конфлікті) будь-якому іншому органу. Оскільки наймані працівники у підписних листах уповноважили представляти свої інтереси ЦК ВПС «Спілка залізничників України», президія цього органу, коли реалізувала волю трудового колективу, діяла як законний виборний орган відповідно до статті 92 Цивільного кодексу України та установчих документів. 
101. Таким чином, доводи касаційної скарги у цій частині також не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.
102. Стосовно доводів скаржника про необхідність відступити від висновку щодо застосування статті 15 Закону №137/98-ВР, викладеного у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №826/18097/16 та від 22.07.2020 у справі №826/3400/17, Верховний Суд зазначає таке.
103. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
104. Скаржник мотивує потребу в такому відступі тим, що висновок Верховного Суду про те, що НСПП у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів) не ухвалює рішень, які б зобов`язували сторони конфлікту вчиняти певні дії чи приймати рішення, взагалі унеможливлює оскарження її рішень. На думку скаржника, це змушує роботодавця вирішувати колективний трудовий спір навіть за вимогами одного працівника, якщо НСПП зареєструє цей колективний трудовий спір (конфлікт).
105. Верхового Суду наголошує, що за усталеним підходом адміністративного судочинства потреба відступити від висновку щодо того, як застосовувати норму (норми) права, виникає через певні об`єктивні причини, які скаржник має чітко окреслити та аргументувати. 
106. Такі причини виникають тоді, коли попереднє рішення або група рішень мають певні вади (вони є неефективними, неясними, неузгодженими, необґрунтованими, незбалансованими чи помилковими) або коли змінюється суспільний контекст.
107. Водночас у цій справі Верховний Суд вважає, що немає підстав для відступу від висновку щодо застосування статті 15 Закону №137/98-ВР викладеного раніше у постановах від 04.02.2021 у справі №826/18097/16 та від 22.07.2020 у справі №826/3400/17, з огляду на таке.
108. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення у цій справі, Верховний Суд перевірив доводи позивача щодо протиправності спірних актів відповідачів, обґрунтовані тим, що вимоги найманих працівників були сформовані та затверджені з порушенням відповідної процедури. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у цьому випадку сторони дотрималися процедури, коли формували та затверджували вимоги, визначили уповноважений представницький орган та направили ці вимоги роботодавцю.
109. Натомість у постановах від 04.02.2021 у справі №826/18097/16 та від 22.07.2020 у справі №826/3400/17 Верховний Суд тлумачив статтю 15 Закону №137/98-ВР у розрізі того, чи були законними вимоги найманих працівників, які зареєструвала НСПП, та якими є її повноваження у подальшому, коли сторони вирішують відповідні колективні трудові спори (конфлікти). 
110. Верховний Суд зауважує, що правові висновки щодо змісту зареєстрованих вимог та завдань НСПП у процедурі вирішення зареєстрованого колективного трудового спору (конфлікту) не можна автоматично проектувати на випадки, де роботодавець заперечує те, що наймані працівники та профспілка дотрималися процедури, коли формували й затверджували відповідні вимоги.
111. З огляду на зазначене, Верховний Суд визнає необґрунтованими доводи касаційної скарги позивача у цій частині як такі, що зводяться до того, що позивач суб`єктивно тлумачить характер спірних правовідносин та зміст правової позиції, яку Верховний Суд висловив у зазначених постановах, що не доводить потребу відступати від неї.
112. Зважаючи на викладене, з урахуванням змісту спірних правовідносин, Верховний Суд уважає правильними висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови в задоволені позову.
113. Інші доводи касаційної скарги, зважаючи на наведені мотиви, в контексті обставин цієї справи визначального значення не мають, а тому їх докладний аналіз не є доцільним.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
114. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
115. За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
116. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в передбачених статтею 341 КАС України межах, не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні цих рішень. 
117. Відтак Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Судові витрати
118. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.
2. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2026 у справі №640/22171/21 залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді | Н.В. Шевцова С.Г. Стеценко   Л.В. Тацій