Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.09.2026 | Справа №607/17901/26 Провадження №2-о/607/473/2026

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
 
головуючого судді Вийванка О. М. 
 
за участю секретаря судового засідання Дудченко Ю. Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, 

ВСТАНОВИВ: 

 
Заявник ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. 
В обґрунтування заяви заявником викладено обставини, що у правовстановлюючих документах, а саме, Атестаті про закінчення Сєвєродонецького ПТУ-92 від 16.07.1984 та трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заведеної 08.12.1984, невірно вказано її прізвище та замість вірного « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 ». 
На даний час виникла необхідність у підтвердженні її навчального та трудового стажу для реалізації права на пенсійне забезпечення. 
З підстав, наведених у заяві, заявник просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме, Атестату № 6345 про закінчення Сєвєродонецького ПТУ-92 від 16.07.1984 та трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 08.12.1984. 
У судове засідання заявник та її представник не з`явилися, однак представник заявника подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. 
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, однак подала відзив, в якому вказує, що вимоги заявника по справі безпідставними, оскільки у заяві про встановлення факту не надано доказів, що правовстановлюючі документи належать заявнику. Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту необхідне їй для перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а, саме, права на пенсію. Враховуючи наведене, вважає, що заява про встановлення фактів повинна бути залишена без розгляду. Просить розгляд справи здійснювати без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. 
При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії. 
Ухвалою суду відкрито провадження у справі. 
Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 16.07.1984 було видано Атестат № 6345 про закінчення Сєвєродонецького ПТУ-92. 
Також 08.12.1984 заявнику було заведено трудову книжку серії НОМЕР_1 , в якій остання записана як «( ОСОБА_3 ) ОСОБА_1 ». 
Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 19.07.1986 Осівецькою сільською Радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 14, вбачається, що 19.07.1986 заявнику після укладення шлюбу було змінено прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_5 ». 
Згідно з копіями свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 30.11.1983 та паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 15.01.1999 Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області, заявник зазначена як « ОСОБА_1 ». 
Судом з`ясовано, що в ОСОБА_6 про закінчення Сєвєродонецького ПТУ-92 від 16.07.1984 та трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заведеної 08.12.1984, допущено помилку в написанні прізвища заявника, а саме, зазначено « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_2 ». 
Заявник як на підставі наведених вище обставин, просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме, Атестату № 6345 про закінчення Сєвєродонецького ПТУ-92 від 16.07.1984 та трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 08.12.1984, у зв`язку із невірним написанням її прізвища, внаслідок чого дана обставина перешкоджає заявнику підтвердити її навчальний та трудовий стаж для реалізації права на пенсійне забезпечення. 
Суд погоджується з такими аргументами заявника, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. 
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. ч. 1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. 
Як зазначено у пункті 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 
Згідно з частиною 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. 
Судом встановлено, що метою встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику, а саме, Атестату № 6345 про закінчення Сєвєродонецького ПТУ-92 від 16.07.1984 та трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 08.12.1984, є необхідність у підтвердженні її навчального та трудового стажу для реалізації права на пенсійне забезпечення. 
За таких обставин, беручи до уваги той факт, що існує розбіжність в написанні прізвища заявника у правовстановлюючих документах, що унеможливлює здійснення заявника права на пенсійне забезпечення, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд дійшов висновку, що заява є підставною, обґрунтованою, а факт належності правовстановлюючих документів заявнику ОСОБА_1 підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. 
На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 12, 263-265, 293, 352, 354, 315, 316, 318, 319 Цивільного процесуального кодексу України суд, 

УХВАЛИВ: 

Задовольнити заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Встановити факт належності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів, а саме, Атестату № 6345 про закінчення Сєвєродонецького ПТУ-92 від 16.07.1984 та трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 08.12.1984. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України. 
Учасники справи:
заявник  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_1 ;
заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 14035769, місцезнаходження м. Тернопіль майдан Волі, 3.
Рішення суду складено та підписано 14 вересня 2026 року. 
Головуючий суддя | О. М. Вийванко