Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 р. № 520/5329/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (код ЄДРПОУ 22933548, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16, м. Київ, 04053), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернулася представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.02.2026 №о/р 204250010026;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (педагогічного) стажу період роботи з 01.09.2006 по 06.09.2018, з 10.09.2018 по 09.09.2021 та з 10.09.2021 по 05.02.2026, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу Х «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, та виплати її.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем прийнято протиправне рішення від 12.02.2026 №о/р НОМЕР_2 щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Ухвалою від 13.04.2026 було залучено до участі у справі № 520/5329/26 в якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344).
Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надало до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що у спірних правовідносинах відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.
Керуючись приписами ст.171,257,262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до приписів ч.4 ст.229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 05.02.2026 щодо зарахування до спеціального стажу як працівника освіти періодів роботи та призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.02.2026 №о/р 204250010026 позивачці відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Підставою для відмови визначено те, що відділ освіти райдержадміністрації не є закладом освіти, а є органом управління, у зв`язку з чим не підпадає під дію постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Також відповідач зазначив, що інклюзивно-ресурсні центри Переліком №909 не передбачені, а тому робота на посадах педагогічних працівників у таких центрах не дає права на пенсію за вислугу років на умовах, передбачених пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом та зазначила, що у період з 01.09.2006 по 06.09.2018 працювала на посаді вчителя-логопеда відділу освіти Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, а фактично виконувала роботу педагогічного працівника логопедичного пункту системи освіти. Крім того, у період з 10.09.2018 по 09.09.2021 працювала на посаді директора Комунальної установи «Кегичівський інклюзивно-ресурсний центр» Кегичівської районної ради Харківської області, а з 10.09.2021 - на посаді директора Комунальної установи «Кегичівський інклюзивно-ресурсний центр Кегичівської селищної ради». На думку позивача, зазначені періоди роботи належать до спеціального педагогічного стажу, який дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На підтвердження заявлених вимог позивач надала, зокрема, копію трудової книжки, довідки органів освіти, накази про прийняття, переведення, звільнення та призначення, посадову інструкцію директора інклюзивно-ресурсного центру, документи щодо діяльності логопедичного пункту.
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області проти позову заперечило, посилаючись на те, що спірні періоди роботи не можуть бути зараховані до спеціального стажу, оскільки відділ освіти райдержадміністрації не є закладом освіти, а інклюзивно-ресурсні центри прямо не передбачені Переліком №909. Також відповідач зазначив, що після опрацювання заяви електронна пенсійна справа передається до органу Пенсійного фонду за місцем проживання особи, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж для жінок 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.
Пунктом 5 Порядку №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають необхідний страховий стаж на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Відтак, для вирішення питання про право особи на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій орган Пенсійного фонду повинен з`ясувати сукупність юридично значимих обставин, зокрема: чи працювала особа на день досягнення пенсійного віку у відповідному закладі або установі державної чи комунальної форми власності; чи належить посада до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років; чи має особа необхідний страховий стаж на таких посадах; чи не отримувала особа раніше будь-яку пенсію.
Судом встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_3 , видана 05.09.1985, містить записи про роботу позивачки, зокрема: з 01.09.2006 позивач прийнята учителем-логопедом; 06.09.2018 звільнена у зв`язку з переведенням до Комунальної установи «Кегичівський інклюзивно-ресурсний центр»; з 10.09.2018 призначена на посаду директора Комунальної установи «Кегичівський інклюзивно-ресурсний центр» Кегичівської районної ради Харківської області; 29.01.2021 зазначену установу перейменовано на Комунальну установу «Кегичівський інклюзивно-ресурсний центр Кегичівської селищної ради»; 09.09.2021 позивачку звільнено з посади директора у зв`язку із закінченням строку трудового договору; з 10.09.2021 позивача знову призначено на посаду директора Комунальної установи «Кегичівський інклюзивно-ресурсний центр Кегичівської селищної ради».
Доказів того, що записи трудової книжки оформлені неналежним чином або містять недостовірні відомості, відповідачем суду не надано.
Щодо періоду роботи з 01.09.2006 по 06.09.2018 суд зазначає, що відповідач обмежився формальним посиланням на те, що відділ освіти райдержадміністрації не є закладом освіти, однак не надав належної оцінки змісту виконуваної позивачкою роботи, її посаді вчителя-логопеда та наданим документам щодо функціонування логопедичного пункту системи освіти.
Переліком №909 до закладів та установ освіти, робота в яких на відповідних посадах дає право на пенсію за вислугу років, віднесено, зокрема, логопедичні пункти і стаціонари, а серед посад - учителів, логопедів, вчителів-логопедів та інших педагогічних працівників.
Згідно з Положенням про логопедичні пункти системи освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти України від 13.05.1993 №135, логопедичні пункти при загальноосвітніх школах, дошкільних закладах організовуються для надання допомоги дітям з вадами мови, а для вчителів-логопедів логопедичних пунктів чинним законодавством передбачені пільги, тривалість відпустки та порядок пенсійного забезпечення, встановлені для вчителів спеціальних шкіл-інтернатів.
За таких обставин висновок відповідача про неможливість зарахування періоду роботи позивачки з 01.09.2006 по 06.09.2018 лише з тієї підстави, що у трудовій книжці роботодавцем зазначено відділ освіти райдержадміністрації, без оцінки фактичної посади вчителя-логопеда та документів щодо логопедичного пункту, є необґрунтованим.
Щодо періодів роботи з 10.09.2018 по 09.09.2021 та з 10.09.2021 по 05.02.2026 на посаді директора інклюзивно-ресурсного центру суд зазначає наступне.
Відповідно до Положення про інклюзивно-ресурсний центр, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2017 №545, інклюзивно-ресурсний центр є установою, що утворюється з метою забезпечення права осіб з особливими освітніми потребами на здобуття освіти шляхом проведення комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку особи та забезпечення її системного кваліфікованого супроводу.
Діяльність інклюзивно-ресурсного центру забезпечують педагогічні працівники, зокрема керівник (директор), завідувач філії та фахівці (консультанти) інклюзивно-ресурсного центру. На педагогічних працівників інклюзивно-ресурсних центрів поширюються умови оплати праці, умови надання щорічних відпусток та інші пільги, встановлені законодавством для педагогічних працівників спеціальних закладів загальної середньої освіти.
Крім того, Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, до посад педагогічних працівників віднесено, зокрема, керівника інклюзивно-ресурсного центру та фахівців інклюзивно-ресурсного центру.
Отже, інклюзивно-ресурсний центр за своїм правовим статусом є установою системи освіти, а його керівник (директор) належить до педагогічних працівників. Тому сам по собі довід відповідача про те, що інклюзивно-ресурсні центри прямо не названі у Переліку №909, не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у врахуванні відповідного періоду роботи під час вирішення питання про право особи на грошову допомогу за пунктом 7-1 розділу XV Закону №1058-IV.
Суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 19.03.2019 у справі №466/5637/17 та від 22.03.2019 у справі №682/2177/17, відповідно до яких при вирішенні питання про право педагогічного працівника на грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058-IV необхідно оцінювати не лише формальне найменування установи чи посади, а й нормативне віднесення відповідної посади до педагогічних, характер виконуваної роботи та правовий статус установи.
Відтак, спірне рішення відповідача не містить повної та належної оцінки поданих позивачкою документів, характеру виконуваної роботи, правового статусу логопедичного пункту та інклюзивно-ресурсного центру, а також нормативного віднесення посади директора інклюзивно-ресурсного центру до педагогічних працівників.
Натомість відповідач фактично обмежився формальним посиланням на відсутність відділу освіти та інклюзивно-ресурсного центру у Переліку №909, не з`ясувавши всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення заяви позивачки.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, пропорційно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
У цій справі Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області не довело правомірності рішення від 12.02.2026 №о/р 204250010026, оскільки наведені у ньому підстави відмови не свідчать про повне, всебічне та об`єктивне з`ясування всіх обставин, необхідних для вирішення заяви позивачки.
Разом із тим суд зазначає, що вирішення питання про призначення та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій передбачає перевірку органом Пенсійного фонду сукупності умов, визначених пунктом 7-1 розділу XV Закону №1058-IV та Порядком №1191, зокрема наявності необхідного страхового стажу на відповідних посадах, факту неотримання особою будь-якої пенсії до призначення пенсії за віком, а також визначення розміру такої допомоги.
Адміністративний суд не підміняє собою суб`єкта владних повноважень у тій частині, у якій закон покладає на нього обов`язок перевірити всі документи, здійснити відповідні розрахунки та прийняти рішення за результатами розгляду заяви особи.
Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи в межах позовних вимог, але може вийти за їх межі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта. 
Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.02.2026 №о/р 204250010026 та зобов`язання цього органу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.02.2026 щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Водночас позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача безпосередньо зарахувати спірні періоди до спеціального стажу, нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій є передчасними, оскільки остаточне вирішення питання про призначення та виплату такої допомоги потребує повторного розгляду заяви позивачки компетентним органом Пенсійного фонду України із перевіркою всіх передбачених законом умов.
За таких обставин адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст.139 КАС України. 
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16, м. Київ, 04053), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.02.2026 №о/р 204250010026.
Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.02.2026 щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1 064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок). 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 16 липня 2026 року.

Суддя Н.А. Полях