Справа № 135/1214/26
Провадження № 2-о/135/51/26

РІШЕННЯ
іменем України

04.09.2026  м. Ладижин 

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судових засідань Котик В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення факту проживання, -
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просить встановити факт її постійного проживання в період з 26.04.1986 по 16.06.1988 року в місті Ладижин Вінницької області, яке відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю. В обґрунтування заяви посилається на те, що 26.07.2026 заявникові виповнилося 55 років, а тому вона має право на отримання пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв`язку з цим, заявником було подано 06.70.2026 заяву про призначення пенсії в сервісний центр №11 в м. Ладижин, яку в порядку екстериторіальності було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 13.07.2026 у зв`язку з тим, що заявник проживала на території посиленого радіоекологічного контролю менше 4 років, а саме 2 роки 9 місяців 19 днів, тобто в період її роботи на Ладижинській ТЕС з 13.03.1990 по 01.01.1993. Заявник має статус постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки проживала на території зони посиленого радіологічного контролю більше 4 років в період з 26.04.1986 по 01.01.1993, про що їй видане посвідчення серії НОМЕР_1 . Як вбачається з довідки органу місцевого самоврядування проживання місце проживання заявника зареєстровано за період з 16.03.2004 по даний час в АДРЕСА_1 . Разом з тим, цією довідкою не підтверджено проживання заявника в період з 26.04.1986 по 16.06.1988, тобто період навчання заявника в Ладижинській школі №2, внаслідок чого заявник не отримає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. У зв`язку з цим заявник вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту її проживання в м. Ладижин, яке відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю.
Так, в період з 01.09.1978 по 16.06.1988 року заявник навчалася в Ладижинській ЗОШ 1-3 ступенів №2 з 1 по 10 клас, отримала атестат про неповну середню освіту НОМЕР_6 від 12.06.1986; атестат про повну середню освіту № НОМЕР_2 . Вказана обставина також підтверджується довідкою, виданою ліцеєм №2 відділу освіти Ладижинської міської ради. В період з 01.09.1988 по 19.06.1989 заявник навчалась в Запорізькому СПТУ №16. Після закінчення якого повернулась в м. Ладижин і працювала на Ладижинській ТЕС.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.07.2026 відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, наддала заяву, у якій просила розглянути її заяву без її участі та задовольнити в повному обсязі. 
Представник заінтересованої особи - Головного Управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання заінтересована особа повідомлена належним чином, представник заінтересованої особи Гора О.М. через систему «Електронний суд» надала пояснення, у яких просила у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити та розглянути справу без участі представника Головного управління. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що законом передбачено позасудовий порядок встановлення юридичного факту, про який просить заявник. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Заявник згідно чинного законодавства має можливість одержати документ, що засвідчує проживання у місцевості, яка згідно з переліком населених пунктів, відноситься до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, звернувшись до органів державної влади та органів місцевого самоврядування в позасудовому порядку. Крім того, заява про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст.315 Цивільного процесуального кодексу України - суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Приписами пункту 2 частини першої статті 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») (далі - Закон №796-ХІІ) передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.
При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.
Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, у редакції постанови правління ПФУ від 07.07.2014 №13-1, документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи, є: 
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»);
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Ладижин Тростянецького району Вінницької області було віднесене до зони посиленого радіологічного контролю.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 згідно Посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (Категорія 4) серії НОМЕР_1 , видане 01.03.1996 року Вінницькою облдержадміністрацією, має право на пільги і компенсації, встановлені законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіологічного контролю за умови, що вони на 1 січня 1993р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років. Зазначене посвідчення на сьогодні дійсне і недійсним не визнавалося.
Приписами пункту 4 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.
В пункті 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501, який діяв на момент видачі заявникові ОСОБА_1 посвідчення, визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.
Відповідно до пункту 2 цього ж Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно з п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20.01.1997 посвідчення потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка. 
Таким чином, Посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (Категорія 4) фактично є документом, який підтверджує статус ОСОБА_1 як потерпілої від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Отже, суд не розглядає спір про встановлення факту належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як про це зазначає у своїх поясненнях представник заінтересованої особи, а заявник вже має статус постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що їй видане відповідне посвідчення.
Разом з тим, вищевказане посвідчення не підтверджує факт проживання заявника на території зони посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років, оскільки відповідно до ч.3 та ч.4 ст.15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Тобто, факт проживання особи на території зони посиленого радіоекологічного контролю засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.
Проте, витягом з реєстру територіальної громади, видану відділом ведення реєстру Ладижинської міської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області від 11.06.2026, підтверджується місце проживання заявника ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 лише в період з 16.02.2004 по дату видачі.
Дані щодо проживання заявника ОСОБА_1 в період часу з 26.04.1986 по 01.01.1993 у органу місцевого самоврядування відсутні.
Заявник ОСОБА_1 зверталася з заявою №1188 від 06.07.2026 щодо призначення пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, та за результатом розгляду якої прийняте рішення №025350016267 від 13.07.2026, яким заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993.
Разом з тим, з долучених до справи письмових доказів судом встановлені наступні обставини. 
Згідно паспорту заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Ладижин Тростянецького району Вінницької області. 
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 15.09.1996, ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу мала прізвище « ОСОБА_1 ». 
Згідно ордеру №9-153 від 20.09.1966, виданого Ладижинською ГЕС, ОСОБА_4 надано на право проживання в будинку АДРЕСА_2 , на склад сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 дружина, ОСОБА_6 син, ОСОБА_7 донька.
Свідоцтвом про неповну середню освіту № НОМЕР_4 від 12.06.1986 підтверджується, що ОСОБА_7 , 1971 року народження, навчалась в Ладижинській середній школі №2 Тростянецького району Вінницької області, яку закінчила у 1986 році.
Свідоцтвом про середню освіту серії НОМЕР_5 від 16.06.1988 підтверджується, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1988 році закінчила повний курс середньої школи №2 м. Ладижина Тростянецького району Вінницької області. 
Згідно довідки Ліцею №2 Ладижинської міської ради Вінницької області №01-26/375 від 17.07.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчалась з 01.09.1978 по 16.06.1988 в Ладижинській середній школі №2 Тростянецького району Вінницької області. 
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Проаналізувавши дані, що знаходяться у матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що обставини, які викладені заявником у заяві знайшли своє підтвердження у наданих суду доказах, а саме підтверджено, що заявник ОСОБА_1 в період часу з 26.04.1986 по 16.06.1988 року навчалась Ладижинській середній школі №2 Тростянецького району Вінницької області і постійно проживала в м. Ладижин Гайсинського району (раніше - Тростянецького району) Вінницької області, яке відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю.
Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю має юридичне значення для заявника з метою подальшого звернення із заявою про оформлення пенсії зі зниженням пенсійного віку, виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити.
Керуючись ст.ст. 76-81, 211, 247, 258-259, 263-265, 293, 315, ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення факту проживання - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у місті Ладижин Гайсинського району (раніше - Тростянецького району) Вінницької області в період часу з 26.04.1986 по 16.06.1988 роки.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Ладижинського міського суду 
Вінницької області  С.О. Нікандрова