Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2026 | Справа №607/4123/26 Провадження №2/607/3562/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
у складі головуючого судді Грицай К.М.,
за участю секретаря судового засідання Кійко С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся в суд із позовом до відповідача  ОСОБА_1 , просить стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 950792350000 від 04.01.2019 у розмірі 27705,78 грн, 2662,40 грн сплаченого судового збору та 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 04.01.2019між АТ «УКРСИББАНК» та  ОСОБА_1 укладено Договір-Анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи № 950792350000, відповідно до умов якого відповідачу було надано споживчий кредит на суму 26576,57 грн. на придбання товару та розстрочення платежів щодо сплати на розрахунковий період. Надалі, 24.06.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №212, згідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 950792350000 від 18.08.2020. АТ «УКРСИББАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 27705,78 грн, з яких: – 17374,78 грн - заборгованість за тілом кредиту; 89,96 грн - заборгованість за процентами; 10241,04 грн - заборгованість за комісією, які просить стягнути з відповідача.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2026 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
Відповіднодо ч.1ст.244ЦПКУкраїниухвалення судовогорішеннябуло відкладене до 05.06.2026.  
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає частково, просить суд списати усі відсотки, пеню, штрафи, оскільки вона є дружиною військовослужбовця. 
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини.
04.01.2019 між АТ «УКРСИББАНК» та  ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №95079235000 (надалі – Договір), відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит на суму 26576,57 грн. на придбання товару та розстрочення платежів щодо сплати на розрахунковий період 24 місяці строком до 04.01.2021 із фіксованою процентною ставкою 55 % річних згідно Графіка платежів, що є додатком № 1 до договору. 
Відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил.
У п. 4.1. Договору зазначено, що Банк відкриває клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Шопінг картка», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на офіційних стендах у приміщеннях установ банку, окремий картковий рахунок у національній валюті, який обслуговується згідно цього Договору.
Відповідно до п. 4.2 Договору, Банк встановлює ліміт овердрафту на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених Договором та Правилами. 
Датою розрахунку мінімальної суми поповнення рахунку (білінговою датою) сторони визначили 15-те число кожного місяця (п. 4. Договору).
Також, 04.01.2019 відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, у якому вказано основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту.
Із виписок про рух коштів по банківському рахунку  ОСОБА_1 вбачається, що 08.01.2019 був наданий кредит 25577,57 грн та 1,108,00 грн. 
10.07.2020 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 175, відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні АТ «УКРСИББАНК» права вимоги за договорами кредитів.
Проведення фінансування за вказаним договором підтверджується копією платіжної інструкції № 19116 від 10.07.2020 на суму 855829,21 грн. 
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 175 від 10.07.2020, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача  ОСОБА_1  за кредитним договором № 95079235000 в розмірі 27705,28 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 95079235000 від 04.01.2019 року відповідач  ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом в розмірі 58363,91 грн, з яких: 27705,78 грн, з яких: – 17374,78 грн - заборгованість за тілом кредиту; 89,96 грн - заборгованість за процентами; 10241,04 грн - заборгованість за комісією.
Відповідно до вказаних розрахунків після відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань щодо заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором.
13.02.2026 з метою досудового врегулювання спору представником позивача на адресу відповідача  ОСОБА_1 було надіслано досудову вимогу, у якій останній повідомлялось, що АТ «УКРСИББАНК» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №950792350000 від 04.01.2019, що укладений між АТ «УКРСИББАНК» та нею. Заборгованість за кредитним договором становить 58363,91 грн, яку вимагалось сплатити негайно.

Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно з статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 95079235000 від 04.01.2019, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора.
Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості  ОСОБА_1 підтверджується розрахунком заборгованості, яка надана суду та відповідачем не спростована, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 17473 грн, що складається із: 17374,78 грн - заборгованості за тілом кредиту; 89,96 грн - заборгованості за процентами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивачем не подано заяви про зменшення ціни позову у зв`язку із списанням відсотків, тому суд не знайшов підстав для відмови у цій частині позову. 
Відповідач не надала суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності.

Щодо вимог про стягнення комісії в розмірі 10241,00 грн, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, з огляду на наступне.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15.
До того ж, позивач у договорі не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту і погодження її зі споживачем при укладенні кредитного договору, тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію, пов`язану з обслуговуванням кредиту, суперечать принципам справедливості, добросовісності та розумності і є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21.
Враховуючи вищевикладене, умови договору щодо сплати комісії є нікчемними, а вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією в сумі 10241,00 грн задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач просить відшкодувати витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн, що підтверджуються договором про надання правової допомоги із АО «Апологет» від 01.07.2025, витягом із акту про надання правової допомоги та детальним описом. 
Згідно додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою – п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою – п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. (відповідна правова позиція викладена у Постановах ВС від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18).
Суд дійшов висновку, що розмір заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. 
При цьому, суд виходить з того, що розглянута судом справа не має значної складності, є типовою, розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, який подав до суду відповідну заяву.
Очевидно, що перелічені в заяві та акті про надання юридичної допомоги не вимагали від адвоката витрат часу у зазначеному ним обсязі, зокрема, «Усна консультація Клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором», «Ознайомлення з матеріалами кредитної справи», «Погодження правової позиції Клієнта у справі» за своєю суттю охоплюється таким видом правничої допомоги, як «складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором».
Заявлена до відшкодування сума та витрачений час на складання позовної заяви 6 годин 30 хвилин очевидно не відповідає критеріям обґрунтованості та розумної необхідності.
На підставі наведеного, суд доходить висновку, що необхідними і розумними витратами на правову допомогу є витрати на суму 4000,00 грн.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 84, 133, 137, 141, 175, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, – 
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_2 , банк отримувача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце реєстрації: 79029, м. Львів, вул. Смаль Стоцького, 1, 28 корпус, 4-ий поверх) заборгованість за Кредитним договором №95079235000 від 04.01.2019 року в загальному розмірі 17473 (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят три) гривні 74 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту — 17 374,78 грн; заборгованості за відсотками — 89,96 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236) сплачений судовий збір в сумі 2 662 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. (чотири тисячі) гривень 00 коп.. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений та підписаний судом 15.06.2026.
Головуючий суддя | К. М. Грицай