Справа № 291/1362/25
Провадження №2/291/62/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року   селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючого судді – Федорчук І.В.
за участю секретаря судового засідання – Герасимчук Н.П.,
відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ружинського районного суду Житомирської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 291/1362/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів,
встановив:
До Ружинського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 27.08.2025 по справі № 291/998/25 присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ? від доходу, що нараховуються на утримання одної дитини але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зросли. Вказує, що має другу дружину та очікує на народження другої дитини. Також у його дружині є дочка, яка проживає з ними та перебуває на його утриманні. Враховуючи, що він має забезпечувати потреби всіх дітей, просить зменшити розмір аліментів на ОСОБА_4 . Також вказує, що має фінансові зобов`язання та вказує що його доходи обмежені, також вказує на наявні захворювання на лікування котрих теж несе витрати. Просить зменшити розмір аліментів до 3000 грн на місяць.
Ухвалою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 12.05.2026 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання.
Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 15.07.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
09.01.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтуваня заперечень зазначає, що судовим наказом Ружинського районного суду Житомирської області від 27.08.2025 у справ № 291/998/25 було стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, 
щомісяця, починаючи з 22.08.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка, як одержувач аліментів, не бажає змінювати спосіб їх стягнення з частки заробітку (доходу) батька дитини на тверду грошову суму. В той же час, сімейне становище позивача не змінилось: у нього на утриманні як перебувала, так і перебуває лише їхня малолітня донька. Матеріальне становище позивача також не погіршилось: він є працездатним, проходить військову службу в ЗС України і отримував та на даний час отримує гідну заробітну плату. Також вказує, що факт створення нової сім`ї і народження майбутньої дитини у платника аліментів не є обов`язковою підставою для зменшення аліментів, що сплачуються на дитину від попереднього шлюбу. Посилання позивача на наявність заборгованості по виконавчим провадженням, вважає необґрунтованими та взагалі абсурдними, оскільки позивач намагається зменшити розмір аліментів на утримання своєї малолітньої доньки для того, щоб оплатити штрафи за вчиненні ним правопорушення. При цьому на даний час позивач ще жодного разу не сплатив аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_5 , не надав жодної іншої матеріальної допомоги на її утримання. Крім того, вказує, що у неї є підстави вважати, що на даний час матеріальне становище позивача покращилось. До такого висновку вона прийшла, виходячи з того, що в соціальних мережах позивач хизувався придбанням нового автомобіля. З урахування вищевикладеного, просить відмовити у задоволені позовних вимог та всі судові витрати покласти на позивача.
Позивач у відповіді на відзив просить не приймати до уваги відзив, оскільки зазначені доводи щодо придбання автомобіля є припущенням, що він не є власником жодного транспортного засобу, що підтверджується відомостями наданими з Єдиного реєстру транспортних засобів, додаткові витрати потрібні на медичне обстеження, лікування та забезпечення належних умов проживання теперішньої дружини, фактично на його утриманні перебуває сім`я з кількох осіб. 
06.02.2026 на адресу Ружинського районного суду Житомирської області від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він вказав, що у нього виявлена хвороба яка потребує стаціонарного лікування та регулярних медичних процедур, що потребує значних фінансових витрат. Просить суд врахувати ці додаткові витрати та тимчасове зменшення фінансових можливостей при розгляді справи.
Позивач в судове засідання не з`явився, 16.01.2026 від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.
В судовому засіданні відповідачка підтримала позицію викладену в поданих нею документах по суті справи та просила в позові відмовити. Відповідачка додатково зазначила, що аліменти стягують відповідно до судового наказу, додаткових коштів не надає.
Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим наказом від 27.08.2025 року виданим Ружинським районним судом Житомирської області по справі № 291/998/25, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.9-11)
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1282, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 . Батьками зазначено: в графі батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 . (а.с.6)
Згідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 01.08.2025 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6 , зареєстрований Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому
Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складений відповідний актовий запис №416. . (а.с.4)
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_7 , де в графі батько вказаний ОСОБА_8 . (а.с.5)
З довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 21.05.2025 № 441/1400, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем та перебував на службі у військовій частині НОМЕР_5 . (а.с.102)
З копії довідки форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу) від 02.09.2026, довідки форми ОК-7 (індивідуальні відомості про застраховану особу) від 02.09.2026, вбачається, що починаючи з дня стягнення аліментів 22.08.2025 року та до липня 2026 року позивач щомісяця отримував доходи. (том 2 а.с.18-23)
Відповідно до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії № 2318 від 25.02.2025 виданої військовою частиною НОМЕР_6 , солдату ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , 25.02.2025 проведено медичний огляд у Гарнізонній військово-лікарській комісії в/ч НОМЕР_6 . Діагноз: Деформуючий остеоартоз ІІІ ст. правого колінного суглобу з помірним порушенням функцій з пошкодженням медіального меніска, передньої хрестоподібної зв`язки, хондромаляція ІV ст. медіального виростку стегнової кістки та великогомілкової кістки (М420. Спондилогенна двобічна цервікобрахіалгія, нестійка ремісія. Складний короткозорий астигматизм обох очей з різницею рефракцій у двох головних меридіанах 0,5Д, при короткозорості в меридіані найбільшої аметропії 2,0Д при гостроті зору з корекцією 1,0/1,0 (Н52.2)., захворювання не пов`язанні з проходженням військової служби. (а.с.103)
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1090 у ВЧ НОМЕР_5 та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 719 у ВЧ НОМЕР_5 вбачається діагноз: хронічна нестабільність функцій колінного суглоба, множині локалізації. (а.с.111-113)
З копії постанови про відкриття ВП №72202085 від 10.07.2023 року, копії постанови про відкриття ВП № 76041596 від 13.09.2024, копія постанови суду по справі №367/5221/23 від 17.11.2023 року, №759/14980/24 від 24.07.2024 року та №369/15475/23 від 23.10.2023 року, копія вироку суду по справі № 759/11259/24 від 20.06.2024, копія вироку суду по справі № 761/6479/21 від 23.02.2021, вбачається притягнення ОСОБА_9 до адміністративної та кримінальної відповідальності та стягнення коштів на виконання постанов та вироків суду. (а.с.134-148)
З медичної картки амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_4 , має харчову алергію, алергічний дерматит, лактазну недостатність та діспакреатизм, що підтверджується медичною випискою від 29.01.2026 (том 2 а.с.4)
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_10 у зв`язку з чим змінила своє прізвище на « ОСОБА_11 ». (том 2 а.с.9)
Також відповідачкою надано суду платіжні інструкції, з яких вбачаються витрати на малолітню доньку ОСОБА_4 (том 2 а.с.10)
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку 
дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частини перша, друга статті 155 СК України).
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Тобто обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини.
Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.
В частині першій статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20, підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну
способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з врахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів, суд повинен виходити також з інтересів дитини, на утримання якої сплачуються зазначені аліменти.
Позивач у свої доводах посилається на те, що після припинення отримання доходу з військової частини він фактично позбавлений стабільного джерела існування та по теперішній час доходів не отримує, однак на підтвердження вказаного належного доказу суду не надав.
З цього приводу суд зазначає таке.
У постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 Верховний Суд зазначав, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Позивачем не надано достатніх доказів зміни його матеріального стану та стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі, адже основною причиною фінансових змін в житті позивача є власне сплата ним штрафів на виконання відповідних судових рішень, що залежить від його ставлення до дотримання ним як свідомим громадянином усталених прав та обов`язків, тож вказане не може бути підставою для зменшення аліментів на утримання дитини.
Щодо перебування на утриманні позивача дитини дружини від першого шлюбу суд зазначає, що відповідно до положень статті 180 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини до досягнення
нею повноліття. Позивачем не надано суду будь-яких доказів, що батька падчерки позбавлено батьківських прав, що також не надано будь-яких доказів про те, що саме на позивача в установленому законом порядку покладено обов`язок щодо утримання указаної дитини (опіка, піклування).
Те, що позивач самостійно взяв на себе обов`язок утримувати падчерку у будь-якому випадку не знівельовує принципу рівності обов`язку батьків піклуватися та утримувати дітей, тим паче, указаний обов`язок не може ставити в гірше становище власних дітей. З огляду на викладене, суд не приймає указану обставину, як підставу для зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто зміна сімейного стану є самостійною підставою для зміни розміру аліментів.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього.
Указане також знайшло своє підтвердження у висновках, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема від 19.06.2024 у справі № 686/22677/23.
Відповідно до положень законодавства, що регулює сімейні правовідносини, чітко визначеного та фіксованого розміру аліментів, не визначено. Такий розмір установлюється з урахування певних чинників і може коливатися як сторону збільшення так і навпаки.
Усталений і такий, що може стягуватися у безспірному порядку (наказному), є розмір, передбачений частиною п`ятою статті 183 СК України, а саме: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Важливо також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).
Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц, провадження № 61-46794св18.
Так, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша та шоста статті 81 ЦПК України).
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про те, вимога позивача про зменшення розміру аліментів є необґрунтованою, належних та допустимих доказів того, що з моменту зміни його сімейного стану, суттєво погіршився його матеріальний стан та/або стан здоров`я є таким, що не дозволяє виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, суду надано не було.
Таким чином, суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.
При цьому, у разі виникнення відповідних обставин та підстав у майбутньому, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до статті 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:
У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 .
Повне рішення суду складено 17 вересня 2026 року.

Суддя    І.В. Федорчук