ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року | Справа №160/26180/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, щодо відмови ОСОБА_1 , у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, яка оформлена Рішенням про відмову у призначенні пенсії № 047250024005 від 16.01.2025; 
- визнати право ОСОБА_1 на пенсію за віком на пільгових умовах згідно «Списку № 2 виробництв , робіт , професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» з 30.11.2024; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Одеської області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 періоди його роботи з 05.08.1991 по 26.05.1999; з 08.10.2001 по 30.09.2002 ; з 11.01.2006 по 03.03.2008 ; з 07.02.2011 по 02.12.2013; з 09.07.2015 по 19.05.2016 ; з 01.11.2016 по 02.01.2025 та період проходження строкової військової служби з 11.06.1989 по 18.01.1991; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Одеської області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії в якості страхового стажу період проходження військової строкової служби з 11.06.1989 по 18.01.1991 та навчання з 01.09.1986 по 26.06.1989 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 30.11.2024 та виплатити заборгованість, що утворилася з 30.11.2024р.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, відповідачем безпідставно, на думку позивача, відмовлено у призначенні пенсії та не зараховано спірні періоди до пільгового та загального страхового стажу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити, оскільки до загального страхового стажу не зараховано період навчання та служби в армії, а пільговий стаж відсутній, так як не надано пільгової довідки.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 08.01.2025 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, яка відповідно до принципу екстериторіальності передана на розгляд до ГУ ПФУ в Одеській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 16.01.2025 №047250024005 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відсутній необхідний страховий стаж – 30 років та відсутній необхідний пільговий стаж – 12 років 6 місяців.
В рішенні зазначено, що вік заявника 55 років 1 місяць. Страховий стаж особи – 23 роки 6 місяців. Пільговий стаж за Списком №2 відсутній. До заяви не додано пільгову довідку за формою Додатку №5. 
До страхового стажу не зараховано:
-період військової строкової служби з 11.06.1989 по 18.06.1991 згідно військового квитка, оскільки дата народження не відповідає паспортним даним;
-період навчання з 01.09.1986 по 26.06.1989, оскільки відсутній підпис голови ліквідаційної комісії.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. «д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. 
Ст.17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що професійнотехнічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я. 
Статтею 18 вказаного Закону визначено типи професійно-технічних навчальних закладів, зокрема, до професійно-технічних навчальних закладів належить в т.ч. заклади освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання. 
Відповідно до Довідки від 24.01.2025 №21 позивач навчався в ПТУ – 42 м.Нікополь на денній формі навчання за професією «Електрогазозварщик». Зарахований - 01.09.1986, відрахований – 06.06.1989. Вказана довідка підписана в.о.директора КЗО «НПЛ» ДОР» та інспектором з кадрів.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що період навчання позивача з 01.09.1986 по 06.06.1989 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду військової строкової служби, суд зазначає наступне.
Згідно з абзацу 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Період проходження військової строкової служби підтверджується копією військового квитка НОМЕР_1 від 10.06.1989, а тому період проходження військової служби 11.06.1989 по 18.06.1991 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо висновків відповідача про відсутність у позивача пільгового стажу, оскільки відсутня пільгова довідка, суд зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не здійснювалось дослідження записів трудової книжки позивача, періодів його роботи за пільговими професіями на предмет можливості/неможливості їх зарахування до пільгового стажу. Відповідач дійшов висновку про його відсутність виключно з підстав відсутності пільгової довідки.
Суд зазначає, що статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637).
Так, пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення – удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Суд звертає увагу відповідача, що відсутність пільгової довідки, не позбавляють останнього права на отримання гарантованих пенсійних виплат, а відповідач, в разі наявності сумнівів в тих чи інших документах, не позбавлений права перевірити інформацію, яка у них зазначена.
Суд зазначає, що згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Отже, відповідач в межах своїх повноважень, зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача.
Суд зазначає, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому, суд доходить висновку, що спірні періоди роботи позивача безпідставно не досліджено відповідачем на предмет можливості/неможливості зарахування до пільгового стажу.
Оскільки відповідачем спірні періоди роботи позивача не досліджувались на предмет можливості/неможливості зарахування до пільгового стажу, то суд доходить висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача, буде зобов`язання відповідача розглянути періоди роботи позивача, згідно записів трудової книжки, на предмет можливості/неможливості їх зарахування до пільгового стажу.

Щодо позовної вимоги про призначення та виплату пенсії, суд зазначає наступне.
Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 у справі №348/2160/15-а (провадження №К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком.
Крім того, суд зазначає, що відповідачем не здійснювалось обчислення страхового стажу роботи з урахуванням періодів навчання та військової служби, які зобов`язано відповідача зарахувати даним рішенням суду.
Також відповідачем взагалі не здійснювалось обчислення пільгового стажу роботи позивача, згідно записів трудової книжки.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що належним способом захисту буде зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду уданій справі.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи положення статті 139 КАС України часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 242- 246, 250, 257 - 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області №047250024005 від 16.01.2025 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Одеської області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період проходження військової строкової служби з 11.06.1989 по 18.01.1991 та період навчання з 01.09.1986 по 06.06.1989 та розглянути періоди роботи ОСОБА_1 , згідно записів трудової книжки, на предмет можливості/неможливості їх зарахування до пільгового стажу за Списком №2 та повторно розглянути заяву від 08.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у даній справі.
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська