ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 року м.Чернігів Справа № 620/4021/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді - Клопота С.Л. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить наступне.
1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 серпня 2025 року по 24 березня 2026 року.
2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 серпня 2025 року по 24 березня 2026 року включно в сумі 383 023,60 грн. (триста вісімдесят три тисячі двадцять три гривні шістдесят копійок).
Ухвалою судді від 24.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.
Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке. 
ОСОБА_1 (далі - Позивач) у період з 12.02.2022 по 02.08.2025 включно проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.02.2022 № 30, майор ОСОБА_1 прибув з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , з 12 лютого 2022 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.08.2025 № 219, підполковник ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України було затверджено постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704). 
В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103) до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 було викладено у новій редакції.
Як наслідок, в період проходження служби, а саме з 12.02.2022 по 02.08.2025 включно, розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням Позивача визначався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, до Постанови № 704, відповідно до грошового атестату від 02.08.2025 р. № 1435/8/107-1/934, виданого Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - Відповідач) (Військова частина НОМЕР_2 знаходиться на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 ).
На підставі викладеного вище Позивач звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 до Чернігівського окружного адміністративного суду та просив наступне.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.02.2022 року по 02.08.2025 рік.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 24.02.2022 року по 31.12.2022 рік, встановленого Законом України від 03.11.2022 року № 2710-ІХ «Про державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 рік, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-ІХ від 09.11.2023, станом на 01.01.2024 року, за період з 01.01.2024 року по 26.03.2024 рік, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024, станом на 01.01.2025 року, за період з 01.01.2025 року по 02.08.2025 рік на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 розмірів грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024, 2025 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 - 2025 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учасник бойових дій за 2015 - 2025 роки, одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із розрахунку вислуги 14 календарних років, виходячи з розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.02.2022 року по 02.08.2025 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розмірів грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024, 2025 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 - 2025 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учасник бойових дій за 2015 - 2025 роки, одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із розрахунку вислуги 14 календарних років, виходячи з розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), обчисленого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановленого Законом України від 03.11.2022 року № 2710-ІХ «Про державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-ІХ від 09.11.2023, станом на 01.01.2024 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024, станом на 01.01.2025 року, за період з 01.01.2025 року по 02.08.2025 рік на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплачених складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024, 2025 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 - 2025 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учасник бойових дій за 2015 - 2025 роки, одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із розрахунку вислуги 14 календарних років за весь час затримки виплати - за період з 12.02.2022 по день фактичної їх виплати.
Ухвалою Чернігівського окружного суду від 27.10.2025 року по справі № 620/10462/25 було здійснено заміну первинного відповідача Військову частину НОМЕР_1 належним відповідачем, а саме: Військовою частиною НОМЕР_2 .
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 по справі № 620/10462/25 позовну заяву Позивача було задоволено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 19.01.2026 року.
На виконання вказаного рішення, а саме, в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 24.02.2022 року по 31.12.2022 рік, встановленого Законом України від 03.11.2022 року № 2710-ІХ «Про державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 рік, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-ІХ від 09.11.2023, станом на 01.01.2024 року, за період з 01.01.2024 року по 26.03.2024 рік, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024, станом на 01.01.2025 року, за період з 01.01.2025 року по 02.08.2025 рік на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розмірів грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024, 2025 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 - 2025 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учасник бойових дій за 2015 - 2025 роки, одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із розрахунку вислуги 14 календарних років, виходячи з розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), обчисленого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановленого Законом України від 03.11.2022 року № 2710-ІХ «Про державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-ІХ від 09.11.2023, станом на 01.01.2024 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024, станом на 01.01.2025 року, за період з 01.01.2025 року по 02.08.2025 рік на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум, Відповідачем було здійснено перерахунок грошового забезпечення та інших видів виплат Позивача, а також 25.03.2026 року здійснено його виплату на картковий рахунок Позивача у розмірі 992 625,48 грн.
Проте, Відповідачем не було здійснено нарахування та виплати Позивачу середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 03.08.2025 по день фактичного розрахунку 25.03.2026.
Позивач вважає такі дії Відповідача протиправними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України від 20.12.91 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до статті 1-2 Закон № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (Пункти 2-3 статті 9 Закону № 2011-XII).
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України від 25.03.92 № 2232- XII Про військовий обов`язок і військову службу закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Приписами пункту 242 розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
З наведеного слідує, що при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу військової частини з військовослужбовцем повинен бути повністю проведений розрахунок.
Законом № 2011-XII та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють питання прийняття, проходження та звільнення з військової служби, не встановлено відповідальність за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті.
Водночас такі питання врегульовані КЗпП України.
Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. 
Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку.
Не проведення, з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку, з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 
Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Отже, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення, в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Згідно з висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від 28.12.2022 у справі № 640/9375/20, за змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.
З поданих суду доказів убачається, що Відповідачем протиправно не виплачено Позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, на виконання судового рішення у справі № 620/10462/25, як це передбачено статтею 117 КЗпП, натомість, остаточний розрахунок з Позивачем був проведений 25.03.2026.
Відтак, виплату перерахунку грошового забезпечення, на яке Позивач мав право, що також підтверджено рішенням суду, мало бути виплачено у день звільнення Позивача із військової служби, натомість факт її несвоєчасної виплати є підставою для застосування наслідків, передбачених статтею 117 КЗпП України.
Щодо позовної вимоги зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 серпня 2025 року по 24 березня 2026 року включно в сумі 383 023,60 грн., суд зазначає наступне.
Статтею 117 КЗпП України законодавець визначив відповідальність роботодаця за затримку розрахунку робітника при звільненні. 
Ця відповідальність визначається у розмірі середнього заробітку робітника за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Разом з цим, законодавець визначає максимальний термін цієї затримки подовженістю у шість місяців.
Вказаний термін є присічним і не може бути подовжений судом.
Відтак суд вважає за необхідне частково задовольнити цю вимогу, зобов`язавши Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 серпня 2025 року по 24 березня 2026 року, але не більш як за шість місяців.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Підстави для повернення судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 серпня 2025 року по 24 березня 2026 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 серпня 2025 року по 24 березня 2026 року включно, але не більше як за шість місяців.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Повний текст рішення виготовлено 23 липня 2026 року. 

Суддя Сергій КЛОПОТ