БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченків шлях, 30-А, м. Березань, Київська область, 07541
№ провадження 2/356/387/26 
Справа № 356/378/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.07.2026 Березанський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Капшученко  І. О.
за участю секретаря Мелещенко В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») звернулось до Березанського міського суду Київської області з вказаним вище позовом до  ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 69 513,47 грн., а також судовий збір в розмірі 2 662,40 грн., сплачений при поданні позовної заяви, та інші можливі витрати, пов`язані з розглядом даної справи. 
В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 28.03.2024 згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції, яка діяла у цей період) між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Угоду № C-001-290546-24-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (далі – кредитний договір), за умовами якої відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та в межах кредитного ліміту, доступного відповідачу, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 72% річних (протягом пільгового періоду - 0,01% річних), процентна ставка за використання коштів понад витратний ліміт (технічний овердрафт) - 48 % річних. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн., ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 30 000,00 грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Станом на дату подання позовної заяви відповідач не повернув отриманий кредит, не сплатив нараховані відсотки та комісію, а також інші платежі, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 69 513,47 грн., з яких 49 820,96 грн. – прострочений борг, 19 592,51 грн. – прострочені проценти, 100,00 грн. - інші штрафні санкції, нараховані по 29.02.2020 включно. В добровільному порядку відповідач заборгованість за кредитним договором не сплатив. За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 07.04.2026 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
24.04.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги АТ «Ідея Банк» визнав частково та просив врахувати обставини, які мають істотне значення, а саме, що з 2024 року він з сім`єю вимушено перебуває за кордоном в Іспанії у зв`язку з необхідністю лікування та реабілітації дитини з інвалідністю. Сім`я відповідача є багатодітною, має на утриманні трьох дітей, одна з яких потребує постійного медичного супроводу, реабілітації та значних витрат часу і ресурсів. На момент подачі відзиву сім`я відповідача проживає за рахунок державної допомоги. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, однак дохід є нерегулярним та обмеженим, у зв`язку з чим відповідач не мав можливості своєчасно виконувати кредитні зобов`язання у повному обсязі. Разом з тим, відповідач не ухиляється від виконання зобов`язань та добровільно сплатив частину заборгованості, всього на загальну суму 2 000,00 грн. та має намір і надалі здійснювати регулярне погашення заборгованості щомісячно в межах своїх фінансових можливостей. Разом з тим, вказує, що заявлені позивачем штрафні санкції, пеня та інші додаткові нарахування є неспівмірними з основним боргом, тому підлягають зменшенню з урахуванням принципів розумності та справедливості. За таких обставин, просить суд врахувати його складне матеріальне становище та об`єктивні причини виникнення заборгованості, а також факт добровільного часткового погашення боргу, зменшити розмір штрафних санкцій та додаткових нарахувань, а також надати розстрочку виконання рішення суду строком на максимально можливий період з урахуванням фінансового стану відповідача (а.с.56-57).
06.05.2026 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основним боргом та процентами підлягають задоволенню з огляду на визнання їх відповідачем. Перед укладенням договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, зокрема, й щодо розміру процентів та інших платежів за користування кредитом. Отже, підписавши договір, відповідач погодився з його умовами та зобов`язався їх виконувати. Доводи відповідача щодо зменшення розміру заборгованості за простроченими процентами за кредитним договором є необґрунтованими, оскільки норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору містять вимоги щодо обмеження розміру штрафних санкцій (пені, штрафів) за невиконання позичальником зобов`язань за договором та не регулюють питання нарахування процентів за користування кредитом, правове регулювання яких передбачене відповідно ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України. Враховуючи викладене, позивачем правомірно заявлено до стягнення заборгованість за простроченими процентами у розмірі 19 592,51 грн., що підтверджується доданими до позову доказами. Водночас нараховані штрафні санкції у розмірі 100,00 грн. не є надмірними, є розумними та справедливими відповідно до обставин справи та не підлягають зменшенню. Щодо розстрочення виконання судового рішення представник позивача вказує, що відповідно до закону розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не можуть перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Отже, заява про розстрочення виконання рішення на максимально можливий період, суперечить вимогам ч. 5 ст. 435 ЦПК України. Окрім того, відповідачем не було зазначено підстав, які могли б істотно ускладнити виконання рішення або зробити його виконання неможливим. Зауважує, що кредитний договір було укладено 28.03.2024. Підписавши договір, сторони погодили всі його умови, у тому числі щодо розмірів та строків погашення грошових зобов`язань, а також відповідальності за порушення договірних умов кожною зі сторін. 06.01.2026 АТ «Ідея Банк» надіслало відповідачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, якою ОСОБА_1 був повідомлений про наявність заборгованості згідно з договором, зазначено розмір боргу, а також попереджено про можливість стягнення заборгованості у примусовому порядку. Разом з тим, після надсилання вищевказаної вимоги відповідач жодних заперечень не висловив, заборгованість за кредитним договором не погасив, жодних платежів в рахунок погашення заборгованості не здійснював аж до моменту відкриття провадження у справі. Відтак, відповідачу було відомо про наявність у нього кредитної заборгованості та доцільність її погашення, проте до моменту подання позовної заяви до суду останній не звертався до АТ «Ідея Банк» для вирішення питання щодо реструктуризації/погашення заборгованості на умовах лояльної пропозиції, що на переконання представника позивача, свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань з метою відтермінувати повернення боргу. Водночас, АТ «Ідея Банк» враховані всі платежі по кредиту, в тому числі ті, що відбулися після подачі позовної заяви, у зв`язку з чим банком було подано відповідні заяви про залишення частини позовних вимог у без розгляду. За таких обставин, просить суд врахувати відповідь на відзив та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В наданні розстрочки на виконання рішення суду просить відмовити (а.с.69-72).
30.04.2026, 11.05.2025, 12.05.2026, 15.05.2026, 20.05.2026, 26.05.2026, 02.06.2026 та 02.07.2026 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній вказував, що не ухиляється від виконання своїх зобов`язань та після подання відзиву він продовжив часткове погашення заборгованості, всього на загальну суму 14 000,00 грн., про що надав суду відповідні квитанції та просив суд врахувати здійснені ним платежі під час розгляду справи, його добросовісну поведінку, а також матеріальне становище (а.с.63,75-76, 92,110-111,113,124,143,162).
У поданих до суду додаткових поясненнях від 11.05.2025 відповідач ОСОБА_1 також заявив клопотання про розстрочку виконання рішення суду, в яких повторно вказував, що не ухиляється від виконання своїх зобов`язань та продовжує добровільно погашати заборгованість. Також просив врахувати виняткові життєві обставини, які вплинули на можливість виконання ним зобов`язань, тотожні за своїм змістом раніше зазначеним у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Вказував, що у разі застосування примусового блокування всіх банківських рахунків його підприємницька діяльність буде зупинена, що негативно вплине на можливість подальшого погашення заборгованості. Враховуючи викладене, просить суд врахувати наведені вище обставини та у разі задоволення позову надати розстрочку виконання рішення суду строком на 12 місяців (а.с.75-76).
13.05.2026 представник позивача Заставної О. В. подала до суду заперечення на клопотання про розстрочення рішення суду з підстав наведених у відповіді на відзив, та просила суд відмовити відповідачу у задоволенні такої заяви (а.с.96).
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 07.07.2026 заяви представника позивача Заставної О. В. про залишення частини позовних вимог без розгляду задоволено, позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок – залишено без розгляду. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, при зверненні до суду в позові просив розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника (а.с.3-на звороті). 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, а саме шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету відповідача та поштою рекомендованими листами з повідомленнями за місцем реєстрації відповідача, що співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві та повідомленою відповідачем суду, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.55,67,109,132-на звороті,147-на звороті,151). 
Відповідно до п.п. 2, 3-4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи, а також день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, та адресою, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
За загальним правилом, встановленим в ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
За ч. 3 ст. 211  ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних учасників на підставі наявних у ній матеріалів.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно проаналізувавши фактичні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, прийшов до наступного висновку.
Так, судом встановлено, що 28.03.2024 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № C-001-290546-24-980 (далі – кредитний договір), за умовами якої відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по відкритому на його ім`я поточному рахунку № НОМЕР_1 та в межах кредитного ліміту, доступного відповідачу, на умовах повернення, строковості та платності, а саме максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн., ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на дату укладення Угоди, становить 30 000,00 грн., зі строком дії 12 місяців з автоматичною пролонгацією необмежену кількість раз, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 72% річних, що діє протягом всього строку дії Угоди, процентною ставкою за використання коштів понад ліміт (технічний овердрафт) - 48 % річних, пільговою процентною ставкою в розмірі 0,01% річних, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався виконувати умови цієї Угоди та ДКБОФО, сплачувати банку проценти за користування кредитом та комісії, обов`язковий мінімальний платіж, а також повертати суми несанкціонованої заборгованості (технічного овердрафту) та сплачувати проценти за користування ним (п.п.2-3.3.4, 7 кредитного договору) (а.с.26-29).
В п.п. 3.5-3.6 кредитного договору сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється шляхом готівкового або безготівкового поповнення рахунку не пізніше останнього робочого дня платіжного періоду у розмірі, не меншому обов`язкового мінімального платежу, що становить 7% від суми заборгованості на розрахунковий день.
Підписавши Угоду, відповідач підтвердив свою згоду на те, що дана Угода разом із Тарифами Банку є невід`ємною частиною Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі – ДКБОФО), який розміщений на сайті www.ideabank.ua та включає в себе Заяву на відкриття поточного рахунку (преамбула до кредитного договору).
Укладанням цієї Угоди відповідач підтвердив, що акцептує Публічну пропозиція про приєднання до ДКБОФО, яка розміщена на сайті банку www.ideabank.ua, та підтвердив, що перед її укладенням отримав всі необхідні пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, та погодився з інформацією, передбаченою чинним законодавством, для прийняття обґрунтованого рішення про укладання Угоди (п.п. 4.2, 4.4 кредитного договору).
Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі – ДКБОФО), затверджена протоколом засідання Правління № 02/07-17 від 07.02.2024, що діє з 11.03.2024, також міститься в матеріалах справи (а.с.7-25).
28.03.2024 відповідач ОСОБА_1 також надав згоду фізичної особи – клієнта банку на доступ, зокрема, до його кредитної історії, збір, використання та поширення банком через БКІ інформації щодо себе, а також на перевірку особистих даних, на обробку його персональних даних тощо (а.с.29 на звороті).
Пунктом 26 кредитного договору відповідач також засвідчив, що 28.03.2024 отримав примірник Угоди № C-001-290546-24-980 від 28.03.2024, платіжну картку № 5355-хххх-хххх-2331 та ПІН-код до неї і реквізити банку.
28.03.2024 відповідач ОСОБА_1 також ознайомився з Паспортом споживчого кредиту «СВ WHITE+» (інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), в якому визначено основні умови кредитування, розмір орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, графік платежів, їх кількість, розмір та періодичність внесення, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором тощо, чим також підтвердив факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, а також всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі, в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором, що відповідач засвідчив власноручним підписом (а.с.30). 
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на погоджених умовах. 
АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами відповідно до умов договору та в межах кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку клієнта – фізичної особи № 100000-2026/0210, сформованою банком 10.02.2026, по відкритому на ім`я ОСОБА_1 рахунку  НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що містить відомості за період з 28.03.2024 по 07.01.2026 про усі здійснені фінансові операції по рахунку та є належним і допустимим доказом, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, та в сукупності з іншими зібраними у справі доказами підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої не спростований будь-яким контррозрахунком відповідача (а.с.31-36).
Зазначені висновки відповідають позиції Верховного Суду у постановах від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19, від 15.01.2025 у справі № 753/16762/15-ц, які суд враховує до даних спірних правовідносин у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 
Разом з тим, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором, не надавав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами за користування ним та іншими платежами, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, яка з урахуванням всіх платежів відповідача станом на 09.06.2026 становить в загальному розмірі 57 513,47 грн., з яких 37 820,96 грн. – прострочений борг, 19 592,51 грн. – прострочені проценти, 100,00 грн. - штрафні санкції, що підтверджується вказаною вище випискою, а також довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № C-001-290546-24-980 від 09.06.2026 (а.с. 31-36,156). 
АТ «Ідея Банк» надіслало відповідачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 06.01.2026 за вих. № 12.4.2/С-001-290546-24-980, в якій повідомило про наявність простроченої заборгованості та її розмір, а також у відповідності до умов укладеного договору та ст. 1050 ЦК України висунуло вимогу достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором (а.с.38-39).
Однак у добровільному порядку відповідач заборгованість не погасив.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Так, частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Поданими розрахунками підтверджується, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, кредит та відсотки за його користування вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість.
Частиною першою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог статті 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
За наведених обставин, судом встановлено та не спростовано сторонами, що відповідач ОСОБА_1 скористався наданим йому банком кредитом, проте взяті на себе зобов`язання порушив, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором, яка з урахуванням сплачених платежів станом на 09.06.2026 становить: за основним боргом в розмірі 37 820,96 грн. та простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 19 592,51 грн., всього в загальному розмірі 57416,47 грн., що підлягають стягненню з відповідача. 
Будь-яких доказів на спростування вказаних розрахунків, а також належного виконання умов вищезазначеного договору відповідач суду не надав. 
Водночас, суд не приймає надані відповідачем платіжні інструкції, оскільки вони не містять призначення платежу, що не дає змоги встановити, що вказані кошти були зараховані саме в рахунок погашення спірної заборгованості за кредитним договором. 
Даючи правову оцінку вимогам про стягнення з відповідача заборгованості за штрафними санкціями в сумі 100,00 грн., суд виходить з наступного.
Так, правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 ЦК України, серед яких, зокрема, сплата неустойки.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Отже, штраф, як і пеня, є різновидами неустойки, порядок обчислення яких різниться і встановлюється умовами договору.
Разом з тим, відповідно до наданої суду позивачем виписки по відкритому на ім`я відповідача рахунку, що містить відомості за період з 28.03.2024 по 07.01.2026 включно, вбачається, що до складових загальної заборгованості за кредитним договором включено, зокрема, «Пеня за п/с сан. перевитрату» в розмірі 100,00 грн.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості за договором, пеня - 0, штрафні санкції – 100,00 грн.
При цьому у позові позивач просить стягнути з відповідача, з-поміж іншого, заборгованість за іншими штрафними санкціями у розмірі 100,00 грн., що нараховані по 29.02.2020 включно.
Отже, в даній частині вимоги позивача є суперечливими та не конкретизованими, а саме не визначено, яка правова природа таких санкцій та за конкретно яке порушення вони були нараховані.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц). 
Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX, що набрав чинності 17.03.2022, яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, серед іншого, пунктом 18, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду у постановах від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, від 18.10.2023 у справі № 706/68/23, від 21.01.2025 у справі № 751/3052/23, висновки якого щодо застосування норм права суд враховує до даних спірних правовідносин відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України.
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на даний час, що є загальновідомим фактом.
З огляду на викладене, оскільки вказаний вище кредитний договір № C-001-290546-24-980 укладений 28.03.2024, нарахування штрафних санкцій за невиконання позичальником зобов`язань за таким договором неправомірно проведено у період дії воєнного стану, тому така заборгованість підлягає списанню на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
При цьому посилання представника позивача у позові, що вказана заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 100,00 грн. була нарахована до 29.02.2020 включно, є безпідставними та суперечать матеріалам справи, з яких вбачається, що кредитний договір № C-001-290546-24-980 укладений 28.03.2024, тобто після вказаної представником дати, отже, спірна заборгованість за невиконання умов договору не могла виникнути до моменту його укладення.
За таких обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню в межах вказаних вище сум боргу за тілом кредиту в сумі 57 413,47 грн., в іншій частині щодо стягнення штрафних санкцій в розмірі 100,00 грн. - позивачем не доведено правомірності їх нарахування, тому суд прийшов до висновку, що у цій частині позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. 
Щодо заяви відповідача про надання розстрочки виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
За змістом ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
З тлумачення вказаних вище положень ч.ч. 3-4 ст. 435 ЦПК України випливає, що можливість розстрочення виконання судового рішення законодавець пов`язує з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При цьому наявність у фізичної особи або членів її сім`ї тяжкого захворювання враховується, проте сама по собі не є достатньою підставою, а повинна безпосередньо впливати на можливість виконання рішення.
У постанові від 02.10.2024 у справі № 914/1663/23 Верховний Суд зазначив, що винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування. Тобто особа, яка подала заяву про відстрочку (розстрочку) виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення у даній справі або роблять таке виконання неможливим. Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача. Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача.
Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76 ЦПК України, які б підтверджували матеріальний стан відповідача, зокрема, розмір його доходів та видатків, що давали б підстави стверджувати про неможливість виконання ним рішення суду або наявність істотних труднощів у його виконанні, відповідачем суду надано не було.
Навпаки, відповідач стверджує, що є фізичною особою-підприємцем та здійснює господарську діяльність, відтак, отримує дохід та має можливість сплачувати заборгованість.
Згідно наданого суду медичного висновку про дитину інваліда віком до 18 років № 1 від 20.05.2024 щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графі 3 «Прізвище, ім`я, по батькові матері, батька, опікуна» вказано ОСОБА_1 , необхідний статус не підкреслено (а.с.65).
Свідоцтво про народження дитини та/або актовий запис про народження в матеріалах справи відсутні.
Разом з тим, жодних доказів, які б підтверджували розмір понесених відповідачем, що могли б істотно вплинути на можливість виконання відповідачем рішення суду, матеріали справи також не містять. 
Щодо доводів відповідача про перебування в нього на утриманні інших дітей, суд зауважує, що жодних належних доказів, які б це підтверджували, відповідачем надано не було.
Так само відсутні докази вимушеного перебування відповідача за кордоном та обумовлені цим витрати. 
Оцінюючи надані відповідачем документи на а.с.81-90, складені іноземною мовою, суд зазначає, що виходить з наступного.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. 
Статтею 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до статті 79 Закону України «Про нотаріат» нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.
Водночас відповідач додано документи, складені іноземною, які не містять нотаріально засвідченого перекладу українською мовою, що не відповідає встановленим вимогам та унеможливлює тлумачення змісту документів та їх відношення до предмету судового розгляду, відтак, до уваги судом не приймаються. 
Суд зазначає, що обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення відповідача (боржника) на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.
Отже, відповідачем не доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та є підставою для відстрочення виконання рішення суду у цій справі.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 133 УПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з положенням ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «Ідея Банк» при зверненні до суду з позовом сплачено з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 ст. Закону України «Про судовий збір» та зараховано до державного бюджету судовий збір в розмірі 2662,40 грн. згідно платіжного доручення № 5745858 від 17.02.2026 (а.с.47,49). 
Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням залишених без розгляду за заявою позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2662,40 грн. х (57 413,47 грн. : 69 513,47 грн.) = 2 198,96 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525-526, 530, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4-5, 11-13, 19, 76-81, 89, 128, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 274-280 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (код ЄРДПОУ 19390819), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Валова, 11, заборгованість за кредитним договором № C-001-290546-24-980 від 28.03.2024 у розмірі 57 413 (п`ятдесят сім тисяч чотириста тринадцять) гривень 47 копійок.
В решті – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (код ЄРДПОУ 19390819), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Валова, 11, судові витрати в розмірі 2 198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) гривень 96 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя         І. О. Капшученко