Справа №591/8681/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.	
Номер провадження 33/816/452/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Жалковського В. Ю., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору,- 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що вона 27 серпня 2024 року о 03 год. 36 хв. у м. Суми по вул. Івана Сірка,17, керувала т/з Opel Astra, д.н.з.- НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, проба позитивна 1,81 проміле. Своїми діями порушила п. 2.9(а) ПДР та скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
З таким рішенням суду не погодилася особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначила, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи. 
Також апелянт зазначає, що при ознайомленні з матеріалами справи, було встановлено, що в матеріалах справи мається «Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння», та доставлено працівником поліції її до закладу охорони здоров`я, про що у вказаному документі мається його підпис. У зв`язку з цим має бути висновок щодо результатів медичного огляду, який видається на підставі акту медичного огляду, однак в матеріалах справи відсутні вказані документи. 
Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки протиріччям та проігноровано факти, які містяться в матеріалах справи.
Окрім цього, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено право на захист та справедливий суд, оскільки у ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом, з певних причин даний договір було розірвано, у зв`язку з чим було подано клопотання про перенесення розгляду справи, однак судом першої інстанції не зважаючи на клопотання було розглянуто справу без її участі. 
Також адвокатом Жалковським В. Ю. було подано клопотання у якому він просить визнати прилад Drager Alcotest 6810 неналежним, оскільки під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, було зроблено не менше шести спроб продування, така кількість є нетиповою для належно справного приладу. А також у своєму клопотанні просить закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням встановленого законом строку притягнення до адміністративної відповідальності. 
Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Жалковського В. Ю., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№118359 від 18 червня 2025 року зміст якого відповідає встановленим фактичним обставинам справи, та з якого вбачається, що протокол ОСОБА_1 підписаний, зауважень до його змісту остання не мала та пояснень, в тому числі і на спростування викладених у ньому обставин, ОСОБА_1 в протоколі не вказала;
- роздруківкою зі спеціального технічного засобу газоаналізатора «Драгер» відповідно до якої у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння – 1,81 %, з результатами якого ОСОБА_1 погодилась про що свідчить її підпис;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно до якого у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння – 1,81 % з результатами якого ОСОБА_1 була згодна, про що також свідчить її підпис; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд не проводився; 
- розпискою від 27 серпня 2024 року, яка складена та підписана власноруч ОСОБА_1 про відсторонення від керування транспортним засобом. 
-довідкою про надання інформації з якої вбачається, що відповідно до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 26 вересня 2020 року;
- долученим до протоколу відеозаписом з якого, між іншого, слідує підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факту встановлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, факту проходження огляду на встановлення цього стану та факт встановлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння – 1,81 % з результатом якого вона згодна. 
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП. Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Щодо тверджень апелянта про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, то апеляційний суд відхиляє дані доводи, оскільки зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає. Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було. Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено. Досліджені апеляційним судом докази у сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, що підтверджується тестом, з позитивним результатом якого (1,81 проміле) ОСОБА_1 була згодна. Своїми діями порушила п. 2.9 (а) ПДР та скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апелянта про те, що при ознайомленні з матеріалами справи, було встановлено, що в матеріалах справи мається «Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння», та доставлено працівником поліції її до закладу охорони здоров`я, про що у вказаному документі мається його підпис. У зв`язку з цим має бути висновок щодо результатів медичного огляду, який видається на підставі акту медичного огляду, однак в матеріалах справи відсутні вказані документи, апеляційний суд зазначає наступне. Відповідно норм викладених у ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. З вищевикладеного слідує, що законом передбачені два порядки проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським з використанням технічних засобів і лікарем в закладі охорони здоров`я. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я в двох випадках, а саме: 1) у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; 2) у разі незгоди водія з його результатами, тобто результатами огляду, проведеного поліцейським. Отже, направлення на проходження огляду водія на стан сп`яніння в медичному закладі складається поліцейським у випадку, коли водій не погоджується з результатами такого огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти саме медичний огляд у закладі охорони здоров`я або відмовився від огляду на місці та виявив бажання пройти медичний огляд. Направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я або не погоджується з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу. Водночас, ОСОБА_1 з результатами огляду на місці зупинки погодилась, в той час як направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння передбачає відвідування медичної установи, однак у матеріалах справі наявне таке направлення, дане твердження не спростовує скоєне правопорушення, наявність або відсутність у матеріалах справи направлення до медичного закладу не свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції порушено право на захист та справедливий суд, оскільки не зважаючи на клопотання було розглянуто справу без її участі. Апеляційний суд зазначає, що розгляд справи в суді першої інстанції тривав з серпня 2024 по серпень 2025 року, тобто рік і за цей час суд неодноразово відкладав розгляд справи за клопотанням ОСОБА_1 та її захисника Дерези М. Е., таким чином вони мали достатньо часу для того, щоб підготуватися до судового розгляду, однак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , знаючи про те, що в провадженні суду першої інстанції на розгляді перебувала відносно неї справа про адміністративне правопорушення, об`єктивно могла і повинна була знайти можливість прийняти участь в її розгляді, а не сформувати своєю поведінкою думку про намагання затягнути розгляд провадження до закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, в межах яких може бути накладено адміністративне стягнення, а також враховуючи положення ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової присутності під час розгляду справи особи, стосовно якої складено адміністративний протокол, апеляційний суд вважає, що суддя правомірно виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у її відсутність.
Що стосується клопотання захисника у якому він просить визнати прилад Drager Alcotest 6810 неналежним, оскільки під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, було зроблено не менше шести спроб продування, така кількість є нетиповою для належно справного приладу. Апеляційний суд вважає надуманим, оскільки згідно відеозапису події, ОСОБА_1 добровільно погодилась на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, результат вимірювання склав 1,81 % проміле, з результатом якого вона згодна. ОСОБА_1 протягом всього часу спілкування з працівниками поліції та під час складання протоколу не висловлювала сумнівів у його належності та справності, не повідомляла про бажання оглянути сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які, згідно п.5 Розділу ІІ «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, надаються особі, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, лише на її вимогу. З роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого ОСОБА_1 проходила огляд, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 19 березня 2024 року, а проходження огляду на стан сп`яніння проводилося 27 серпня 2024 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Drager Alcotest 6810. 
Як вказує захисник у своєму клопотанні про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням встановленого законом строку притягнення до адміністративної відповідальності, то апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 27 серпня 2024 року, а адміністративне стягнення накладене постановою Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2025 року, тобто в межах строку притягнення до відповідальності. Підстав для закриття провадження по справі на підставі ч.6 ст.38 КУпАП апеляційний суд не вбачає. 
Відповідно, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Постанова суду за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на цю постанову, без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.