Справа № 135/458/26 
Провадження № 2/135/822/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
07.09.2026     Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:
 
ТОВ «ФК «Уно Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1316367 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 4 600 грн.
На підставі Договору факторингу №10/10/2024 від 10.10.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» відступило право вимоги з Договором №1316367 від 19.02.2024 року ТОВ «ФК «Уно Капітал». 
ТОВ «ФК «Уно Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37 259,99 грн, з яких: 4 599,99 грн – заборгованість за тілом кредиту; 23 460 грн –заборгованість за відсотками; 9 200 грн – заборгованість за неустойкою.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Уно Капітал» за кредитним договором №1316367 в розмірі 37 259,99 грн, яку позивач просив стягнути із відповідача та стягнути судові витрати.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник просив судове засідання провести без участі їхнього представника, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 двічі належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання, однак в судове засідання повторно не з`явилася. 
Згідно поданої заяви від 04.08.2026 відповідач просила розглянути справу в її відсутність. Відповідно до змісту поданих відповідачем клопотань видно, що позовні вимоги відповідач не визнає. 
Відповідач відзив по справі не подавала, незважаючи на те, що судом було задоволено клопотання відповідача від 20.07.2026 про відкладення розгляду справи, призначеної на 05.08.2026.
Крім того, судом забезпечено відповідачу можливість скористатись своїми правами, зокрема, ознайомитись із матеріалами цивільної справи, роз`яснено можливість подачі відзиву по справі із одночасним поданням клопотання про поновлення строку на подачу відзиву. 
При цьому суд враховує, що одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства.
Відповідно до положень ч. 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 19.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1316367, за умовами якого Товариство надає позичальнику кредит на суму 4 600 грн, строком на 360 днів, із стандартною процентною ставкою, яка становить 2,5% в день, та із зниженою процентною ставкою, яка становить 1% в день (п.п.1.2, 1.3, 1.5.1., 1.5.2. Договору). 
Відповідно до п.1.4. Договору періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього Договору.
Відповідно до п.1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 2.5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.
Відповідно до п.1.5.2. Договору знижена процентна ставка становить 1% в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 20.03.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів.
У Графіку платежів за кредитним договором №1316367 визначено дату видачі та дату платежу кредиту, згідно якого позичальник зобов`язаний сплатити платежі на погашення кредиту до 13.02.2025, що складаються з погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом.
Згідно листа ТОВ «Пейтек» №20251119-129 від 19.11.2025 та Договору про організацію переказу грошових коштів №030052022-1 від 03.05.2022 вбачається, що на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 від ТОВ «Селфі Кредит» було успішно перераховано кошти на суму 4600 грн.
З відповіді АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-260407/80797-БТ від 14.04.2026 надану на вимогу суду вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку було зараховано кошти на суму 4600 грн за період 19.02.2024-24.02.2024 р., а саме - переказ від 19.02.2024
Проте, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, не сплачувала кошти на погашення тіла кредиту і проценти за користування кредитом згідно кредитного договору.
В зв`язку з цим, станом на 10.10.2024 (дата передачі права вимоги за Договором факторингу №10/10/24) у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед Товариством за кредитним договором №1316367 від 19.02.2024.
10.10.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Уно Капітал» укладено Договір факторингу №10/10/24, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №1316367, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Уно Капітал».
Згідно п.1.2. Договору внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором Фактор заміняє Клієнта у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників та Кредитними договорами.
Позивач вказує, що набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1316367 в сумі 37 259,99 грн, з яких: 4 599,99 грн – заборгованість за тілом кредиту; 23 460 грн – заборгованість за відсотками; 9 200 грн – заборгованість за неустойкою.
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Встановлено, що ТОВ «ФК «Уно Капітал» має право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором на підставі укладеного Договору факторингу №10/10/24 від 10.10.2024.
Відповідачем не спростовано доводи позивача, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, про наявність заборгованості за вказаним кредитним договором. Жодних доказів відповідачем не надано.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором №1316367 від 19.02.2024 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом заборгованості відповідача за кредитним договором за неповерненим тілом кредиту. 
Разом з тим, щодо нарахування процентів за користування кредитом, даний розрахунок є вірним лише в межах проведеного розрахунку до 22.04.2024.
Так, станом на час укладення з відповідачем кредитного договору, а саме: 19.02.2024 року, вже був чинним (з 24 грудня 2023 року) Закон, який обмежував максимальний розмір денної процентної ставки, а саме: частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» було встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, а пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (який набрав чинності 24 грудня 2023 року), установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Тобто, як вбачається з наведеного вище, процентну ставку у розмірі 2,5 % можна було застосовувати лише протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (який набрав чинності 24 грудня 2023 року), а саме до 22 квітня 2024 року включно. 
Відповідно, з 23 квітня 2024 року розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не може перевищувати 1%.
Порядок розрахунку денної процентної ставки (за відповідною формулою) встановлено частиною 4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», частиною 5 якої встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Частиною 2 статті 536 ЦК України встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відтак, якщо визначений договором розмір процентної ставки за користування кредитними коштами суперечить вимогам закону, то суд має право визначити розмір заборгованості виходячи з вимог закону, а також умов договору, які не суперечать вимогам цього закону.
Отже, передбачений у кредитному договорі розмір відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на день та відповідно їх нарахування починаючи з 23.04.2024 суперечить нормам ЗУ «Про споживче кредитування», а тому слід здійснити перерахунок нарахованих відсотків.
Проведений позивачем розрахунок заборгованості є вірним лише до 22.04.2024. До 22.04.2024 нараховані проценти за 64 дні користування кредитом становлять згідно проведеного позивачем розрахунку 3 795 грн, при цьому суд враховує вказаний позивачем розрахунок, виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства.
За період з 23 квітня 2024 року по 21 серпня 2024 року (120 днів) первісний кредитор у відповідності до вимог закону (пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») не мав права застосовувати процентну ставку у розмірі більшому, ніж 1,5 %.
Відтак, проценти за 120 днів користування кредитом з 23.04.2024 складають 4 599,99 грн х 1,5 % в день х 120 днів = 8 279,98 грн.
З 22 серпня 2024 року по 10 жовтня 2024 року первісний кредитор не мав права застосовувати процентну ставку у розмірі більшому, ніж 1 %. 
Натомість, як видно з розрахунку заборгованості за вказаний період проценти відповідачу були нараховані за процентною ставкою 2,5%.
При цьому, суд здійснює перерахунок заборгованості відповідача за процентами саме по 10.10.2024 – дату передачі права вимоги позивачу за договором факторингу, зважаючи на те, що саме за цей строк кредитування відповідно до наданого позивачем розрахунку він просить стягнути нараховані проценти за договором.
Саме по цю дату згідно розрахунку заборгованості первісним кредитором були нараховані проценти, а фактором нарахування процентів до 13.02.2025 продовжено не було.
Відтак, проценти за 50 днів користування кредитом з 22.08.2024 по 10.10.2024 складають 4 599,99 грн х 1% в день х 50 днів = 2 299,99 грн.
Таким чином, загальний розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача за період з 19.02.2024 по 10.10.2024 складає 14 374,97 грн (3 795 + 8 279,98 + 2 299,99).
Щодо стягнення з відповідача неустойки слід відмітити таке.
Вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 9 200 грн не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає чинному законодавству. 
Відповідно до п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Оскільки неустойка за кредитним договором нарахована в період дії воєнного стану, то ОСОБА_1 звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ «ФК «Уно Капітал».
Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №1316367 в розмірі 18 974,96 грн (4 599,99 + 14 374,97).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «Уно Капітал» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. 
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «Уно Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1316367 підлягають частковому задоволенню в сумі 18 974,96 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач пред`явив позов на загальну суму 37 259,99 грн. Позов задоволено на суму 18 974,96 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме – 1 355,85 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
 
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» (м.Київ, вул.Маккейна Джона, буд.39, ЄДРПОУ 39669296) заборгованість за кредитним договором №1316367 від 19.02.2024 у розмірі 18 974 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн 96 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» 1 355,85 грн судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його повного складення до Вінницького апеляційного суду.
Повне судове рішення складено 11.09.2026.
Суддя