Справа № 369/2504/23
Провадження № 2/369/631/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026 року        м.Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Козак І.А.,
при секретарі Кавун Є.О., 
розглянувши у приміщенні суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 10 жовтня 2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 217.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.08.2022 шлюб між сторонами було розірвано.
Як зазначено позивачем, під час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: кухонний комбайн «zelmer» білого кольору (приблизна вартість 4 839 грн), домашній проектор XGIMI H3 (приблизна вартість 36 299 грн), диван кутовий зеленого кольору Prato 0085 Dario 2600 (приблизна вартість 37 144 грн), диван кутовий синього кольору Alonzo 0086 Dario 2600 (приблизна вартість 28 606 грн), пральна машина LG F2J6WS0W (приблизна вартість 11 205 грн), мангал вуличний (приблизна вартість 9 200 грн), обігрівач Gorenje OPTIHEAT 2000 (приблизна вартість 5 000 грн), гриль TEFAL OptiGrill (приблизна вартість 2 244 грн), кавомашина автоматична Delongi (білого кольору) (приблизна вартість 15 000 грн), пилосос з мішком Phillips (приблизна вартість 6 200 грн), гойдалка (приблизна вартість 6 597 грн), стіл та стільці (приблизна вартість 1 600 грн), занурювальний блендер Braun (приблизна вартість 7 000 грн).
Також вказано, що в період шлюбу 29.01.2020 в особисту приватну власність ОСОБА_2 було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею - 87,7 кв.м., житловою площею – 18,2 кв.м., вартістю 175 396,00 грн.
Позивач зазначив, що у вищевказаний будинок сторонами було придбане майно, яке не підлягає поділу в натурі, оскільки воно виготовлялось на замовлення саме для цього будинку та було вбудоване в різні його приміщення. Вказано наступне майно: мікрохвильова піч з грилем Gorenje ВМ235SYB (приблизна вартість 7 300 грн), духова шафа Gorenje (приблизна вартість 12 000 грн), витяжка MINOLA (приблизна вартість 4 600 грн), підвіс у спальну кімнату (приблизна вартість 2 324 грн), люстра у спальній кімнаті (приблизна вартість 3 216 грн), меблі (кухня, спальна, шафа та макіяжний столик) (приблизна вартість 156 374 грн), тумба в передпокої, дзеркало, шафа на бойлер, навіс над ганком (приблизна вартість 75 000 грн), бойлер Atlantic vertigo 100 (приблизна вартість 20 000 грн), домофон NeoLight (приблизна вартість 4 200 грн), міжкімнатні двері 4 шт. (приблизна вартість 32 023 грн), набір меблів в ванну кімнату з дзеркалом (приблизна вартість 17 829 грн), фільтр зворотного осмосу Ecosoft Standart з мінералізатором (приблизна вартість 5 044 грн), кухонна мийка Franke чорного кольору (приблизна вартість 5 440 грн), кухонний змішувач (приблизна вартість 3 150 грн), полубарний стілець Glen сірий графіт 2 шт. (приблизна вартість 7 426 грн), душова Grone з термостатом (приблизна вартість 12 000 грн), унітаз підвісний безобідковий з інсталяцією (1-й поверх) (приблизна вартість 10 000 грн), унітаз підвісний безобідковий з інсталяцією (2-й поверх) (приблизна вартість 8 000 грн), дзеркало аква родос (приблизна вартість 7 260 грн), рушникосушка електрична, колір чорний (приблизна вартість 17 909 грн), аксесуари до ванної кімнати (приблизна вартість 7 428 грн), кондиціонер Gree Bora 09 (приблизна вартість 26 584 грн), кондиціонер Gree Bora 07 (приблизна вартість 22 752 грн), штори перший поверх (приблизна вартість 9 000 грн), холодильник вбудований Samsung (приблизна вартість 28 199 грн), ванна акрилова (2 поверх) (приблизна вартість 8 814 грн), вікно 3 поверх мансарда (приблизна вартість 12 300 грн), матрац спальня Matroluxe (приблизна вартість 6 130 грн), ролети (1 поверх) (приблизна вартість 12 000 грн), люстра (1 поверх) (приблизна вартість 3 946,20 грн).
ОСОБА_1 зазначив, що вказаними в позовній заяві речами він не користується з 22 січня 2022 року і дійти згоди з відповідачем щодо поділу речей не виявилось можливим у зв`язку з чим просив суд в порядку поділу спільного майна подружжя виділити у його власність: кухонний комбайн білого кольору «Zelmer», домашній проектор XGIMI H3, пральну машину LG F2J6WS0W, обігрівач Gorenje OPTIHEAT 2000, кавомашину автоматичну Delongi (білого кольору), пилосос з мішком Phillips, занурювальний блендер Braun; в порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 : диван кутовий зеленого кольору Prato 0085 Dario 2600, диван кутовий синього кольору Alonzo 0086 Dario 2600, мангал вуличний, гриль TEFAL OptiGrill, гойдалку, стіл та стільці, мікрохвильову піч з грилем Gorenje ВМ235SYB, духову шафу Gorenje, витяжку MINOLA, підвіс у спальну кімнату, люстру у спальній кімнаті, меблі (кухня, спальна, шафа та макіяжний столик), тумбу в передпокої, дзеркало, шафу на бойлер, навіс над ганком, бойлер Atlantic vertigo 100, домофон NeoLight, міжкімнатні двері 4 шт., набір меблів в ванну кімнату з дзеркалом, фільтр зворотного осмосу Ecosoft Standart з мінералізатором, кухонну мийку Franke чорного кольору, кухонний змішувач, полубарні стільці Glen сірий графіт 2 шт., душову Grone з термостатом, унітази підвісні безобідкові з інсталяцією, дзеркало аква родос, рушникосушку електричну, колір чорний, аксесуари до ванної кімнати, кондиціонери Gree Bora, штори, холодильник вбудований Samsung, ванну акрилову, вікно мансардне, матрац спальня Matroluxe, ролети; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за спільне майно подружжя, яке неможливо виділити в натурі, у розмірі 274 124,10 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 4 133,48 грн.
23.02.2023 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у даній справі.
29.03.2023 ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву за вх. № 14622, відповідно до якого зазначила, що 10 жовтня 2015 року був укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області.
Від спільного шлюбу сторони мають сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.
Як зазначено у відзиві на позовну заяву, з листопада 2021 року відповідач зі своїм сином, мешкає окремо від позивача за адресою: житловий будинок 
АДРЕСА_1 .
При чому зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_2 .
В грудні 2021 року відповідач звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу, а 08 липня 2022 року рішенням суду позов задоволено та розірвано шлюб з позивачем.
Відповідачем зазначено, що в матеріалах позовної заяви ОСОБА_1 відсутні будь-які докази щодо предмету доказування, а саме відсутні належні докази того, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя та придбано в період шлюбних відносин. Посилання позивача на відомості, що містяться на інтернет сайтах щодо вартості якогось невідомого майна не заслуговують на увагу, оскільки не визначають вартість саме спірного майна. 
Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
10.10.2023 ОСОБА_1 подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимоги за № 47502, відповідно до якої просив суд: в порядку поділу спільного майна подружжя виділити у його власність: кухонний комбайн білого кольору «Zelmer», домашній проектор XGIMI H3, пральну машину LG F2J6WS0W, обігрівач Gorenje OPTIHEAT 2000, кавомашину автоматичну Delongi (білого кольору), пилосос з мішком Phillips, занурювальний блендер Braun; в порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 : диван кутовий зеленого кольору Prato 0085 Dario 2600, диван кутовий синього кольору Alonzo 0086 Dario 2600, мангал вуличний, гриль TEFAL OptiGrill, гойдалку, стіл та стільці, мікрохвильову піч з грилем Gorenje ВМ235SYB, духову шафу Gorenje, витяжку MINOLA, підвіс у спальну кімнату, люстру у спальній кімнаті, меблі (кухня, спальна, шафа та макіяжний столик), тумбу в передпокої, дзеркало, шафу на бойлер, навіс над ганком, бойлер Atlantic vertigo 100, домофон NeoLight, міжкімнатні двері 4 шт., набір меблів в ванну кімнату з дзеркалом, фільтр зворотного осмосу Ecosoft Standart з мінералізатором, кухонну мийку Franke чорного кольору, кухонний змішувач, полубарні стільці Glen сірий графіт 2 шт., душову Grone з термостатом, унітази підвісні безобідкові з інсталяцією, дзеркало аква родос, рушникосушку електричну, колір чорний, аксесуари до ванної кімнати, кондиціонери Gree Bora, штори, холодильник вбудований Samsung, ванну акрилову, вікно мансардне, матрац спальня Matroluxe, ролети; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за спільне майно подружжя, яке неможливо виділити в натурі, у розмірі 220 548,50 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 4 133,48 грн.
14.06.2024 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.01.2025 дану справу було прийнято до провадження судді Козак І.А. та призначено судовий розгляд цивільної справи по суті.
01.10.2025 ОСОБА_2 подала до суду письмові пояснення, вказавши, що позивачем не надано достатніх доказів проживання у зазначеному будинку, оскільки відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб від 17.03.2023 № 270 складеної Борщагівською сільською радою, витягів з реєстру територіальної громади, наданих 15.03.2023 Борщагівською територіальною громадою № 2023/002245398 та № 2023/002245378, ОСОБА_2 та її дитина ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , відомості щодо місця реєстрації чи довідки про проживання позивача у зазначеному спірному будинку відстані; позивачем взагалі не вказаний перелік документів придбання та інших доказів, що додаються до позовної заяви на підтвердження того, що майно куплено в період шлюбних відносин за спільні кошти; позивачем не надано будь-яких квитанцій про придбання майна, позов не містить доказів вартості майна, тощо. Самі лише посилання на певні обставини без доведеності їх докази не можуть бути підставою для встановлення судом таких обставин.
У судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений у передбачений цивільно-процесуальним законодавством спосіб. 
04.03.2026 року позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. У заяві зазначив про відмову від свідків та просив не викликати їх у засідання.
У судове засідання відповідач не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена у передбачений цивільно-процесуальним законодавством спосіб. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що ст. 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається із матеріалів справи, 10 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 217, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_2 .
Від спільного шлюбу сторони мають сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.
На підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І.А., зареєстрованому у реєстрі за № 231 ОСОБА_2 придбала у приватну власність житловий будинок загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: 3222486200:03:007:5731.
Згідно з п. 10 вищезазначеного договору житловий будинок відповідачка набула в особисту приватну власність.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі
№ 369/17788/21 від 08.07.2022 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що був зареєстрований 10 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 217 було розірвано.
За змістом ст. 60 Сімейного кодексу України (далі – СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007
№ 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України.
Згідно ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Пунктами 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007
№ 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.
В силу ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»). Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»).
Звертаючись з позовом про виділення у власність сторін рухомого майна та стягнення компенсації за спільне майно подружжя, ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами придбання останнього за спільні кошти подружжя. 
Твердження позивача про придбання вказаного майна у період перебування у шлюбі із відповідачем не підтверджуються ані фіскальними та/або товарними чеками, ані квитанціями, які б вказували на те, коли і ким придбане вказане майно та його актуальну вартість з урахуванням певного зносу.
Додану до матеріалів справи фототаблицю спільного майна, що не можна поділити в натурі, суд не вважає належним та допустимим доказом у справі, так як остання створена позивачем самостійно і жодним чином не підтверджує наявність такого майна у відповідача, факт його придбання саме подружжям та реальну вартість такого майна.
Надані копії витягів з інструкцій з експлуатації предметів побуту та короткого посібника взагалі не можуть бути взяті до уваги, так як не підтверджують ні самого факту придбання майна саме подружжям сторін, ні часу його придбання, ні вартості.
Наявна в матеріалах справи копія рахунку на оплату кутового дивану Alonzo та кутового дивану Dario від 29.01.2021 не підтверджує факту купівлі таких речей саме позивачем, оскільки не містить підтверджень оплати такої купівлі, лише сам факт формування рахунку з відсутню підпису уповноваженої особи.
Копія товарного чеку № 173984 від 29.01.2021 на мікрохвильову піч не містить відомостей про покупця, а тому не може підтвердити факт такої купівлі саме позивачем за спільні кошти подружжя. 
Крім того, деякі позиції, що вказані в переліку позовних вимог взагалі не конкретизовані, зокрема набір меблів в ванну кімнату чи аксесуарів до неї, що унеможливлює ухвалення законного рішення з вказівкою на визначені речі. 
Звіт про оцінку майна № 2459/23 у кількості 56 позицій згідно Довідки від 05 липня 2023 року, яке належить ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_4 14 липня 2023 року не підтверджує факт набуття подружжям вказаних в ньому рухомих речей від час шлюбу та за кошти подружжя. Більш того, останній виконаний на підставі довідки самого позивача про наявність таких речей у відповідача, без можливості їх реального огляду та формування ринкової ціни з урахуванням фізичного зносу. У зв`язку з чим суд не може розцінювати такий звіт як доказ обґрунтованості позовних вимог. 
По суті, позивачем до суду не надано жодного документа (квитанції, банківського чеку тощо), яким би підтверджувалось придбання сторонами у період перебування в шлюбі за спільні кошти рухомого майна, яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю та за яке позивач просить стягнути кошти з відповідача. Позивачем до суду не надано жодного доказу яким би підтверджувались факти перебування на даний час у відповідача спільного сумісного майна подружжя. При цьому відповідачем факт наявності, обсяг, вартість та факт набуття спірного майна спільно подружжям не визнається.
Таким чином, позивачем до суду не надано жодних доказів, якими б підтверджувалось обсяг набутого спільного сумісного майна подружжя, час придбання рухомого майна (меблів, побутових приладів та інших речей), джерело їх придбання та набуття, дійсна вартість речей, які нібито було набуто подружжям у період шлюбу, а також факт перебування неподіленого спільного сумісного майна подружжя у власності та користуванні відповідачки, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.
Щодо інших тверджень сторін по справі, письмових доказів, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.
Враховуючи викладене, оскільки позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не доведені належними і допустимими доказами у розумінні статей 76–81 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя у повному обсязі.
В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на позивача.
На підставі вищевикладеного, ст. ст. 60, 63, 70, 71 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, – 
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя – залишити без задоволення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 29 травня 2026 року.

Суддя Ірина КОЗАК