П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14782/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
16 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Вінницький молочний завод "РОШЕН" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниами податків про визнання протиправними та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ПАТ «Вінницький молочний завод «РОШЕН» звернулося до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення.
1.2 Позовні вимоги обґрунтовано прийняттям відповідачем протиправного податкового повідомлення-рішення, яким товариству зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість. Серед іншого, представник позивача звертає увагу, що товариство мало реальні витрати зв`язку з отримання транспортних послуг та придбання товару для ведення господарської діяльності. Порушення ж контрагентом у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для позбавлення права на податковий кредит або формування витрат. Окрім того, наголошує, що контролюючому органу було надано увесь необхідний перелік документів, що підтверджує право на оформлення податкового кредиту. 
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 На підставі направлення від 09.08.2024 року № 600/ЖЗ/31-00-04-01-04-24, виданого Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків та наказу Центрального міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків від 06.08.2024 року № 380/Ж1 проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства «Вінницький молочний завод «РОШЕН» щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100000 грн по декларації з податку на додану вартість за червень 2024 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.
2.2 Перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "ЛВ ТРАНС" на суму ПДВ 4800 грн та ТОВ "ЕВРІОЛА" на суму ПДВ 114850 грн. Вказане відображено у акті перевірки від 29.08.2024 року № 2039/Ж5/31-00-04-01-04-26/00418018.
2.3 На підставі вказаного Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено податкове повідомлення-рішення від 08.10.2024 року № 1995/Ж10/31-00-04-01-04-31, яким позивачеві зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 118650 грн.
2.4 Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року, позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 08.10.2024 року № 1995/Ж10/31-00-04-01-04-31. Вирішено питання щодо судових витрат.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на неї.
4.1 Відповідач просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
4.2 Як на підстави для апеляційного оскарження рішення суду, відповідач посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та неправильно застосував норми матеріального права. Зазначає, що суд обмежився формальною перевіркою наявності первинних документів, не з`ясувавши, чи відповідають ці документи реальному економічному змісту операцій. Апелянт наполягає, що ТОВ "ЛВ ТРАНС" і ТОВ "ЕВРІОЛА" є контрагентами, віднесеними до переліку ризикових, без достатніх трудових і матеріальних ресурсів для фактичного виконання операцій.
4.3 Позивач подав відзив на апеляційну скаргу у якому просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції лишити без змін. Зазначає, що реальність господарських операцій підтверджена первинними документами, а сам позивач не повинен відповідати за дії або бездіяльність контрагента. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
1.1 Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
1.2 Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, пов`язана з виробництвом, реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу. Підпунктом 14.1.181 цього ж пункту визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.
1.3 Пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту віднесено суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів та послуг. Згідно з пунктом 198.3 цієї статті податковий кредит визначається виходячи з договірної вартості товарів (послуг) незалежно від того, чи такі товари (послуги) почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника протягом звітного періоду. Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними.
1.4 Пунктом 44.1 статті 44 ПК України на платників податків покладено обов`язок вести облік доходів, витрат та інших показників на підставі первинних документів, при цьому забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених такими документами. Відповідно до статті 1 та частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її фактичне здійснення.
1.5 Ключовим правовим питанням у справі є встановлення реальності господарських операцій позивача з ТОВ «ЛВ ТРАНС» якою надано транспортно-експедиційні послуги на суму ПДВ 4 800 грн та ТОВ «ЕВРІОЛА» якою здійснена поставка цукру на суму ПДВ 113850 грн, за результатами відображення яких у податковому обліку позивача виникло від`ємне значення суми податку на додану вартість, зменшене оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням на загальну суму 118 650 грн.
1.6 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 дійшла висновку, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. При цьому сама по собі податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання не є самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність операцій.
1.7 У податковому праві діє презумпція добросовісності платника податків, за якою вважається, що дії платника не мають на меті порушення податкового законодавства, доки контролюючим органом не доведено зворотного. Для спростування цієї презумпції контролюючий орган має надати докази того, що платник мав реальну можливість пересвідчитися в неправомірній поведінці контрагента та міг її запобігти.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.03.2023 у справі № 200/3458/21.
1.8 На підтвердження господарських операцій з ТОВ «ЛВ ТРАНС» позивач надав договір транспортно-експедиційного обслуговування від 28.02.2024 № ВМЗ 28/02/20/24, товарно-транспортні накладні, акти надання послуг, рахунки на оплату, платіжну інструкцію, банківську виписку та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкові накладні (а.с. 50-107). 
При цьому жодних зауважень щодо оформлення цих документів контролюючий орган під час перевірки не висловив та в акті перевірки не відобразив.
1.9 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання апелянта на зупинення реєстрації податкових накладних ТОВ «ЛВ ТРАНС» по 29 інших контрагентах та на прийняття щодо цього контрагента рішення про відповідність критеріям ризиковості від 27.06.2024 № 53626 не спростовує реальності операцій із позивачем, оскільки податкові накладні за операціями з позивачем були зареєстровані без перешкод. Крім того, рішення про ризиковість прийнято вже після фактичного виконання спірних господарських операцій, тобто не могло вплинути на добросовісність позивача на момент правовідносин.
1.10 Щодо господарських операцій з ТОВ «ЕВРІОЛА», то на їх підтвердження позивачем надано договір поставки від 05.11.2019 № 05/11/19, специфікацію від 24.06.2024 № 60, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, декларацію виробника цукру, платіжну інструкцію, банківську виписку та зареєстровану податкову накладну (а.с. 118-125, 189-191). 
При цьому апелянт не заперечує належності оформлення цих документів, однак зазначає про неможливість ТОВ «ЕВРІОЛА» фактично поставити задекларований обсяг цукру.
1.11 Колегія суддів відхиляє такий довід апелянта, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «ЕВРІОЛА» не є виробником цукру, а здійснює оптову торгівлю, у зв`язку з чим придбаний ним товар до моменту реалізації кінцевому покупцю може зберігатися на складах виробників. Відсутність відображення в Єдиному реєстрі податкових накладних придбання цукру у ТОВ «Кищенці» саме в червні 2024 року, не спростовує можливості реалізації в цьому періоді цукру, придбаного та накопиченого у цього ж постачальника раніше, зокрема в березні 2024 року, коли реєстрація податкових накладних ТОВ «ЕВРІОЛА» не була заблокована.
1.12 Крім того, судом встановлено, що рішення про відповідність ТОВ «ЕВРІОЛА» критеріям ризиковості від 13.06.2024 № 157086 було скасовано рішенням комісії від 20.06.2024 № 159783, тобто до дати оформлення спірної специфікації від 24.06.2024 та фактичної поставки товару 26 червня 2024 року. Тобто, ТОВ «ЕВРІОЛА», на момент здійснення господарської операції, не мало статусу ризикового платника, у зв`язку з чим посилання апелянта на наявність такого статусу як на обставину, що ставить під сумнів реальність операції, є необґрунтованим.
1.13 Щодо доводів апелянта про недотримання позивачем принципу податкової обачності при виборі контрагентів, колегія суддів враховує усталену практику Верховного Суду, зокрема але не виключно, постанову від 30.06.2020 у справі № 440/426/19, згідно з якою норми ПК України не ставлять право платника на податковий кредит у залежність від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо сам платник реально придбав товари (послуги) для потреб господарської діяльності та поніс реальні витрати, а порушення контрагентом вимог законодавства не може автоматично покладатися на покупця за відсутності доведеної обізнаності останнього про протиправну поведінку контрагента та злагодженості дій між ними.
1.14 Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували обізнаність позивача про можливі порушення з боку ТОВ «ЛВ ТРАНС» чи ТОВ «ЕВРІОЛА» або злагодженість дій між ними, а відповідач таких доказів суду не надав ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі, обмежившись посиланням на інформацію інформаційно-аналітичних баз ДПС, яка сама по собі не є належним доказом нереальності господарських операцій.
1.15 Колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини у справах "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009 (заява № 3991/03) та "Інтерсплав проти України" від 09.01.2007 (заява № 803/02), відповідно до якої платник податку не повинен нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його податкових обов`язків за відсутності доказів обізнаності платника про таке порушення, оскільки протилежний підхід покладає на платника непропорційний тягар, що порушує справедливий баланс між публічним інтересом та захистом права власності.
1.16 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем реальності господарських операцій з ТОВ «ЛВ ТРАНС» та ТОВ «ЕВРІОЛА» належним чином оформленими первинними документами та про недоведеність відповідачем факту порушення позивачем вимог податкового законодавства, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
1.17 Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою доказів та встановлених обставин справи, не спростовують по суті правильних висновків суду, а тому не потребують детального аналізу чи спростування, що узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, та практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10.02.2010, § 58).
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.