П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3994/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
09 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 241670082773 від 04.07.2025 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.06.2025 про призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів встановила наступне.
З 22.01.2025 позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначено пенсію за віком при загальному страховому стажі 32 роки 7 місяців 28 днів, що підтверджується рішенням про призначення пенсії від 07.03.2025 №241670082773.
25.02.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
26.03.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом №2400-1706-8/11677 повідомило позивача про відсутність законних підстав для призначення грошової допомоги згідно пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
27.06.2025 позивач повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою щодо призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яку прийнято 27.06.2025 та зареєстровано за вх. № 7255.
Вказана заява за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
За результатами розгляду заяви позивача, 04.07.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 241670082773 про відмову у перерахунку пенсії.
У вказаному рішенні зазначено, що до заяви № 7255 від 27.06.2025 позивачем не долучено статут «Інклюзивного ресурсного центру Веречанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області», вказаний заклад відсутній в переліку постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2002 №385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад професіоналів з вищою не медичною освітою у закладах охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою не медичною освітою, залучених до надання реабілітаційної допомоги у складі мультидисциплинарних реабілітаційних команд в закладах охорони здоров`я».
Враховуючи наведене, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішенням від 04.07.2025 № 241670082773 відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Про прийняте рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача листом від 11.07.2025 № 2400-1706-8/25060.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, враховує наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI).
Відповідно до п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-VI особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Порядок №1191).
Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком № 909.
Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (п.7 Порядку).
Відповідно до положень п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909), незалежно від віку.
Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909) встановлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.
Відмовляючи у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виходило з того, що до заяви № 7255 від 27.06.2025 позивачем не долучено статут «Інклюзивного ресурсного центру Веречанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області», вказаний заклад відсутній в переліку постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2002 №385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад професіоналів з вищою не медичною освітою у закладах охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою не медичною освітою, залучених до надання реабілітаційної допомоги у складі мультидисциплинарних реабілітаційних команд в закладах охорони здоров`я».
Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (Закон № 1788-ХІІ) визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до інформації наявної в трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач працювала на посадах вихователя дитячої установи, вчителя-логопеда, головного спеціаліста відділу дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти та виховання управління змісту навчання та виховання Головного управління освіти і науки Чернівецької обласної державної адміністрації, в.о. директора комунальної організації «Інклюзивно-ресурсний центр Веречанської сільської Чернівецького району Чернівецької області».
Відповідно до розрахунку стажу форми РС-право спірний період роботи позивача з 09.04.1987 по 04.07.1988 та з 31.07.2023 по 31.01.2025 віднесено до особливостей трудової діяльності як працівника освіти, соцзабезпечення. Страховий стаж позивача становить 32 років 7 місяців 28 днів.
Таким чином, стаж позивача, що обрахований пенсійним органом в оскаржуваному рішенні, не в повній мірі відповідає записам трудової книжки та розрахунку стажу форми РС-право щодо зарахування до спеціального стажу позивача спірного періоду.
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що записи за спірний період у трудовій книжці позивача є недійсними та недостовірними.
Стосовно доводів пенсійного органу про те, що Комунальна організація «Інклюзивно-ресурсний центр Веречанської сільської Чернівецького району Чернівецької області» не передбачена переліком відповідних установ, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України № 909, судова колегія зазначає наступне.
Як передбачено ст. 4 Закону України "Про позашкільну освіту" від 22.06.2000 №1841-III (далі – Закон №1841-III, з наступними змінами та доповненнями), позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.
У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII, невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Приписами п. 21 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII визначено, що педагогічна діяльність - інтелектуальна, творча діяльність педагогічного (науково-педагогічного) працівника або самозайнятої особи у формальній та/або неформальній освіті, спрямована на навчання, виховання та розвиток особистості, її загальнокультурних, громадянських та/або професійних компетентностей.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, зокрема в установах: дитячі будинки, дитячі трудові та виховно-трудові колонії, дитячі приймальні пункти і приймальники-розподільники для неповнолітніх, логопедичні пункти і стаціонари, школи-клініки.
Робота на посадах директорів, завідуючих, їх заступників з навчально-виховної частини або роботи, вчителів, вихователів, сурдопедагогів, тифлопедагогів, вчителів-дефектологів, вчителів-логопедів, майстрів виробничого навчання, практичних психологів, соціальних педагогів, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи у цих закладах, у дошкільних навчальних закладах, у загальноосвітніх навчальних закладах дає право на зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги.
Наразі, дійсно у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, в частині "Найменування закладів і установ" не зазначено конкретно "інклюзивно-ресурсні центри".
Однак, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що за визначенням п. 1 Положення про інклюзивно-ресурсний центр, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2017 № 545, інклюзивно-ресурсний центр є установою, що утворюється з метою забезпечення права осіб з особливими освітніми потребами на здобуття дошкільної та загальної середньої освіти, в тому числі у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої освіти та інших закладах освіти, шляхом проведення комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку особи (далі - комплексна оцінка) та забезпечення їх системного кваліфікованого супроводу
Засновниками інклюзивно-ресурсних центрів є представницькі органи місцевого самоврядування територіальних громад, районні, міські, районні у містах (у разі їх утворення) ради (п. 3 зазначеного Положення).
Діяльність інклюзивно-ресурсних центрів забезпечують педагогічні працівники - керівник (директор), завідувач філії (за наявності філії), фахівці (консультанти) інклюзивно-ресурсного центру (практичні психологи, вчителі-реабілітологи, вчителі-логопеди, інші вчителі-дефектологи) (п. 43 зазначеного Положення).
На педагогічних працівників інклюзивно-ресурсних центрів поширюються умови оплати праці, умови надання щорічних відпусток та інші пільги, встановлені законодавством для педагогічних працівників спеціальних закладів загальної середньої освіти (п. 47 зазначеного Положення).
Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, посада керівника (директора, завідувача, начальника) інклюзивно-ресурсного центру відноситься до посад педагогічних працівників.
Водночас, слід врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 затверджено Схему тарифних розрядів посад керівних, наукових, науково-педагогічних, педагогічних працівників, професіоналів, фахівців та інших працівників бюджетних установ, закладів та організацій, відповідно до якої посада керівника (директора) інклюзивно-ресурсного центру, завідувача філії інклюзивно-ресурсного центру відноситься до переліку посад педагогічних працівників.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що перелік закладів, установ освіти і посад, визначений Переліком № 909, містить прогалини, що зумовлює обмеження права педагогічних працівників на отримання пенсії за вислугу років.
З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивача на посаді директора інклюзивно-ресурсного центру з 31.07.2023 по 31.01.2025 підлягає до зарахування до спеціального страхового стажу в розумінні п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В контексті вказаного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення про відмову у перерахунку пенсії позивача, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Також, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення порушених прав позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 241670082773 від 04.07.2025 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 27.06.2025 щодо призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, з урахуванням висновків суду.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.