Справа № 495/4836/25
Провадження № 2/515/1354/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Луцюка В.О.,
секретар судового засідання Комерзан Л.І. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» в особі Савченко Тетяни Олексіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, 

В С Т А Н О В И В :

30 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (далі - ТОВ «Новий колектор») через свого представника Савченко Т.О. звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, ціною 9000,00 грн.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 11 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (далі - ТОВ «Укр кредит фінанс») та ОСОБА_1 укладено укладено кредитний договір №0646-4642 відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 3000 грн., строк, на який надається кредит, 14 календарних днів; термін платежу - 24.03.2021 року; нараховані проценти - 840,00 грн.
Кредитодавцем зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, в той час як позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість в розмірі 9 000,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 3 000,00 грн та за відсотками 6 000,00 грн.
26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, за умовами якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передав первісному кредитору під відступлення права вимоги грошові кошти за плату і порядку та строки встановлені цим договором.
На виконання умов договору факторингу укладено Реєстр № 1, згідно якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №0646-4642 від 11 березня 2021 року.
Позивачем 30.12.2024 на фінансовий номер телефону відповідачки НОМЕР_1 направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року, а також вимогу про сплату заборгованості.
Посилаючись на те, що відповідачка жодних дій щодо повернення кредитних коштів не вживає, позивач через свого представника просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 0646-4642 від 11 березня 2021 року в розмірі 9000 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі - 6000 грн та судовий в розмірі - 2422,40 грн.
Згідно з ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 січня 2026 року, справу передано за підсудністю на розгляд Татарбунарському районному суду Одеської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 травня 2026 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О.
Згідно з ухвалою судді від 08 травня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами; відповідачці роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.
За змістом ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. У позові представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. 
Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за зареєстрованою адресою місця проживання. Поштове відправлення було повернуто до суду без вручення з зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою».
У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 91- 1 Правил.
За змістом п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21).
Відповідачка клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази по справі, суд дійшов до такого.
11 березня 2021 року ОСОБА_1 ознайомилася та підписала за допомогою одноразового ідентифікатора одноразового пароля А695 Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), інформація в якому зберігає чинність та є актуальною до 14 березня 2021 року (а.с. 30 зворот - 31 зворот).
11.03.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0646-4642, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 3 000 грн, строком на 14 календарних днів та сплатою процентів за користування кредитом за процентною ставкою фіксована.
Згідно п. 1. Договору за цим Договором Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем комісію та проценти за користування кредитом.
Пунктом 5 Договору позичальнику встановлюється пільговий період користування Кредитом тривалістю нуль дні (-ів) з дати видачі Кредиту, включаючи день видачі Кредиту, протягом якого діє пільгова процентна ставка у розмірі 0.01% (нуль цілих одна сота відсотки(-ів)) від непогашеної Суми Кредиту за кожен день користування. Річна пільгова процентна ставка складає 3.65 %.
Пунктом 7 Договору встановлено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом складає 730%. Орієнтовна загальна вартість кредиту (вартість користування Кредитом) для Позичальника на дату кредитного договору складає 128.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 6 400 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом 28.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 1 400 грн (у грошовому вираженні) та комісію за видачу кредиту у розмірі 0.0% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 0 грн (у грошовому вираженні). Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, зазначених в Договорі, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за Договором залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Договору.
Якщо кредитний договір не було пролонговано відповідно до п. 14, у випадку неповернення суми кредиту у строк, встановлений п. 2 кредитного договору, Позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування чужими грошовими коштами за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 2 % (два відсотки(-ів)) за кожен день фактичного користування відповідною частиною суми кредиту по дату фактичного повернення всієї суми кредиту включно. Річна відсоткова ставка за процентами за користування чужими грошовими коштами складає 730 %. Максимальний сукупний розмір нарахованих процентів за користування грошовими коштами згідно даного пункту не може перевищувати 200% від суми кредиту, як зазначено п.п. 11, 11.1. цього Договору (а. с. 24). Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А695.
Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс», 11.03.2021 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснено платіж №1588486988 на банківську картку № НОМЕР_2 в розмірі 3 000 грн.
Договір підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором одноразовим паролем А695 (а.с. 24-30).
Договір містить персональні дані відповідача, зокрема, її прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер картки платника податків, а також адресу проживання, електронну адресу відповідача (а.с. 24-зворот). 
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно з ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала, з розрахунку ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 грудня 2024 року становить 9000,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 6000,00 грн - заборгованість за відсотками. Відсотки за користування кредитом нараховані за період з 11 березня 2021 року до 18 червня 2021 року (а.с.40-53).
26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2, за умовами якого ТОВ «Укр кредит фінанс» передає (відступає) ТОВ «Новий колектор» за плату, належні йому права вимоги, а ТОВ «Новий колектор» приймає належні ТОВ «Укр кредит фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 65-68).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року, ТОВ «Новий колектор» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0646-4642 від 11 березня 2021 року (а.с.38-39).
Відповідачка кошти на погашення кредиту, як первісному стягувачу, так і позивачу не вносила, що вбачається з довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 0646-4642 від 11 березня 2021 року, згідно з яким прострочена заборгованість за період з 11 березня 2021 року по 26 грудня 2024 року становить 3 000,00 грн – прострочена заборгованість за тілом кредиту (а.с. 14).
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками:
Згідно п. 13 Договору, кредитний договір № 0646-4642 та Правила разом складають єдиний договір (надалі – Договір) та визначають усі істотні умови Договору. Укладаючи Кредитний Договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця (https://creditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.
Пунком 7.1. Правил передбачено, що позичальник має право у будь-який момент до дня фактичного погашення заборгованості пролонгувати Договір на такий самий строк, на який Договір було первинно укладено, але у будь-якому випадку не більше 10 пролонгацій.
Згідно п. 7.3 Правил для використання права пролонгувати Договір, позичальнику необхідно сплатити нараховані проценти за користування Кредитом. Після отримання Кредитодавцем відповідних коштів (відкладальна обставина) Договір вважається пролонгованим без вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін.
Умовами кредитного договору передбачено фіксовану процентну ставку 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування, які нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит, тобто визначено строк кредитування 14 днів: з 11.03.2021 року по 24.03.2021 року, орієнтовна загальна вартість позики 3 840 грн.
Однак, станом на 26.12.2024 року ТОВ «Укр кредит фінанс» відповідачці починаючи з 11.03.2021 року по 18.06.2021 року нараховано відсотки в сумі 60,00 грн. за кожен день, а всього в сумі 6000 грн.
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у Постановах від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (п. 53, 54) та від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (п.6.19).
Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідачки коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ч.2 ст.625 ЦК України, тому нараховані відсотки за понадстрокове користування позикою не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають стягненню з відповідачки.
Таким чином, розмір відсотків за 14 днів користування позикою в сумі 3000 грн. з 11.03.2021 року по 24.03.2021 року за процентною ставкою 2% в день складає в розмірі 840 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 26.12.2024 року, та узгоджується з орієнтовною загальною вартість позики. 
Оскільки відповідачка жодних погашень кредитних коштів не вчинила, продовження ( пролонгації) строку дії Договору на більший строк, аніж 14 днів, матеріали справи не містять, а тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом саме в розмірі 840 грн.
Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає в розмірі 3840,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 840,00 грн. - заборгованість за відсотками.
За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Верховного Суду від 02.10,275018 у справі №910/18036/17, від 23.10,275019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19).
В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунку позивача не спростовано та свого не надано, відзив на позов не надійшов. 
Таким чином, за наявними матеріалами позов підлягає задоволенню в тій частині, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує таке.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правничої допомоги № 07/24-НК від 02 липня 2024 року, укладеного ТОВ «Новий колектор» з Адвокатським об`єднанням «Верітас Центр» (а.с. 17); копію Додаткової угоди № 17 від 03 квітня 2025 року до Договору № 07/24-НК від 02 липня 2024 року про надання правничої допомоги, відповідно до якого вартість послуг становить 6 000,00 грн за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно (а.с.8); копію Додаткової угоди № 19 від 16 квітня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року № 07/24-НК, за умовами якої сторони погодили наступний обсяг робіт: виконавець зобов`язується скласти позови до фізичних осіб (боржників) про стягнення боргу та передати замовнику для подачі в суд, а також надати супутні консалтингові послуги з приводу проведення претензійно позовної роботи. При цьому, подання позовів відбувається виключно через підсистему «Електронний Суд» замовника. Сторони погодили, що позовні заяви підписані безпосередньо замовником (а.с.9); звіт про виконану роботу відповідно до Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року по клієнту ОСОБА_1 від 25 червня 2025 року, згідно з яким Адвокатським об`єднанням «Лекс Верітас» надано послуги з юридичної допомоги щодо примусового стягнення заборгованості(а.с.23).
Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у загальній сумі 3840,00 грн, що становить 42,67% від пред`явленої позивачем суми стягнення, при поданні позовної заяви сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн, відтак до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача належить судового збору у сумі 1033,56 грн (2422,40 х 42,67/100).
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 3455,96 грн, з яких: 1033,56 грн витрат зі сплати судового збору та 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», код ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходження: вул.Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601, Печерський район, м. Київ, заборгованість за кредитним договором № 0646-4642 від 11 березня 2021 року станом на 26 грудня 2024 року у сумі 3840,00 грн (три тисячі вісімсот сорок грн 00к.), з яких: 3 000,00 грн – прострочена заборгованість за тілом кредиту; 840,00 грн – прострочена заборгованість за відсотками, а також 1033,56 грн (одна тисяча тридцять три грн 56 к.) судового збору та 3 000,00 грн (три тисячі грн 00к.) витрат на правову допомогу.
У задоволенні решти стягнення витрат на правничу допомогу позивачу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Дата складення повного судового рішення 15 липня 2026 року.

Суддя В.О. Луцюк