Справа № 446/858/26 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І. 
Провадження № 33/811/1125/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Білецької О.Р., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Білецької О.Р. на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП,

встановив:

Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.06.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.123 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень. 
Згідно постанови суду 23.03.2026 року 07:58 год. 23.03.2026 року по автодорозі М-06 Київ-Чоп 521км+750м в смт. Запитів, Львівського району, Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Dacia Logan державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив виїзд на залізничний переїзд, коли рух через нього було заборонено, а саме: черговий по переїзду подав сигнал про заборону руху, увімкнув заборонений миготливий червоний сигнал світлофора та звуковий сигнал, чим порушив вимоги п. 20.5.в Правил дорожнього руху..
Захисник Білецька О.Р. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, при цьому зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази факту скоєння ОСОБА_1 проїзду на заборонений сигнал світлофора, зокрема долучені відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є неповними і не фіксують цього факту порушення правил ПДР..
Розглянувши матеріали справи № 446/858/26, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практити Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Суд першої інстанції обґрунтовуючи своє рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис та рапорт працівника поліції.
Органом поліції до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №621874 від 23.03.2026 року долучено матеріали на 5 аркушах та СД диск з відеофайлами. Однак відео файли на долученому носію підтверджують лише факт складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 , та на відео відсутні обставини події, що вказані у протоколі та які ставляться у провину ОСОБА_1 ..
Під час перегляду справи апеляційним судом встановлено те, що наявні докази у справі, на які послався суд першої інстанції, не підтверджують жодним чином того, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив виїзд на залізничний переїзд, коли рух через нього було заборонено, а саме: черговий по переїзду подав сигнал про заборону руху, увімкнув заборонений миготливий червоний сигнал світлофора та звуковий сигнал, чим порушив вимоги п.20.5.в Правил дорожнього руху, оскільки таке твердження ґрунтується лише на словах самого автора протоколу про адміністративне правопорушення.
Відтак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву свідчили про наявність у діянні ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.
Таким чином, крізь призму вимог ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування як незаконної постанови суду першої інстанції, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були проігноровані встановлені апеляційним судом обставини, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Білецької О.Р. задоволити.
Постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №446/858/26 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення..
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.