Номер провадження: 22-ц/813/1492/26 
Справа № 514/1111/24
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Назарової М.В.,
суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,
за участю секретаря Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСКРА ТМ», відповідач - ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державний реєстратор Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Арешкіна Олена Дмитрівна, Фермерське господарство «ВАДІС»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Бондаренко Ганни Євгенівни
на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 29 вересня 2025 року, ухвалене Тарутинським районним судом Одеської області, у складі: судді Тончевої Н.М. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСКРА ТМ» в особі Генерального директора ТОВ «ІСКРА ТМ» Влада Федора Івановича до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державний реєстратор Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Арешкіна Олена Дмитрівна, Фермерське господарство «ВАДІС» про визнання недійсним договору оренди землі, скасування його державної реєстрації, визнання укладеною Додаткової угоди № 1 до Договору оренди земельної ділянки, відшкодування втраченої вигоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2026 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСКРА ТМ» в особі Генерального директора ТОВ «ІСКРА ТМ» ОСОБА_2 звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому із посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на положення ст. 31, 33 Закону України «Про оренду землі», ст. 16, 22, 80, 257, 317, 319, 382, 386, 611, 626, 627, 628, 631, 640, 792, 1166, 1192 ЦК України, ст. 124 ЗК України просив:
визнати недійсним Договір оренди землі від 01 квітня 2024 року (без номера) щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «ВАДІС», скасувати його державну реєстрацію;
визнати поновленим Договір № 45 від 01 квітня 2014 року – оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049 на той самий строк і на тих самих умовах, укладений між ТОВ «ІСКРА ТМ» та ОСОБА_1 у порядку реалізації переважного права на укладення цього договору на новий строк;
зобов`язати ОСОБА_1 виплатити втрачену вигоду у розмірі 85063 гривні 90 копійок та судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що 01 квітня 2014 року між ТОВ «ІСКРА ТМ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 45, який зареєстровано 23 травня 2014 року в Реєстраційній службі Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області, про що у Державний реєстр земель внесені записи 23 травня 2014 року щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049, яка є власністю відповідача.
22 березня 2023 року з боку ТОВ «ІСКРА ТМ» до Договору № 45 від 01 квітня 2014 року підготовлено проєкт Додаткової угоди № 1 від 22 березня 2023 року, згідно якого запропоновано внести зміни до Договору оренди № 45 від 01 квітня 2014 року, а саме: продовжити строк дії договору та збільшити орендну плату за користування земельною ділянкою. 
Відповідач ОСОБА_1 , ознайомившись з проєктом Додаткової угоди № 1 від 22 березня 2023 року, від її підпису відмовилася та надала заяву від 22 березня 2023 року, згідно якої виявила бажання не продовжувати дію Договору оренди № 45 від 01 квітня 2014 року та самостійно обробляти належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049.
30 червня 2023 року відповідачу повторно було запропоновано підписати проєкт Додаткової угоди, проте остання відмовилась. 07 червня 2023 року за вихідним № 15/06/вих23 позивачем направлено відповідачу лист щодо узгодження припинення дії Договору оренди № 45 від 01 квітня 2014 року у 2024 році після збирання врожаю, а саме 01 серпня 2024 року, а не 23 травня 2024 року. Від отримання наручно вказаного листа відповідач відмовилась у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про що складено довідку.
20 липня 2023 року за вихідним № 08/07/вих23 позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку було направлено додатковий лист. 
Крім іншого, 04.04.2024 з сервісу «Опендатбот» згідно інформаційної довідки № 5278747 ТОВ «ІСКРА ТМ» стало відомо, що відповідач ввів в оману ТОВ «ІСКРА ТМ» шляхом надання неправдивої інформації у своїй заяві від 22.03.2023, оскільки остання не збиралася самостійно здійснювати обробку земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049. Підтвердженням вказаних доводів свідчить укладення відповідачем 01.04.2024 договору оренди земельної ділянки ( договір без номеру) щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049 з ФГ «ВАДІС».
Згідно договору оренди між відповідачем та ФГ «ВАДІС» сума оренди земельної ділянки складає 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (паю) - 6337,03 грн, що на 30 % менша, ніж було запропоновано відповідачу з боку ТОВ «ІСКРА ТМ» Проєктом додаткової угоди № 1.
Позивач вважає, що ТОВ «ІСКРА ТМ» належно виконало вимоги п. 8 та п.п. 8 п. 30 Договору № 45, оскільки тричі пропонувало відповідачу поновити строки дії договору, у різних формах зі збільшенням суми оренди за договором. Проте з незрозумілих підстав відповідач відмовилася від виконання взятих на себе зобов`язань, надавши неправдиву інформацію щодо здійснення обробки земельної ділянки самостійно, при цьому 01.04.2024 уклала з ФГ «ВАДІС» договір оренди з гіршими умовами, ніж було запропоновано Проєктом додаткової угоди № 1 до Договору № 45 ТОВ «ІСКРА ТМ» та не повідомила позивача про зміну своїх намірів.
ТОВ «ІСКРА ТМ» та відповідач при укладені Договору № 45 у п. 20 визначили та пов`язали укладення договору не лише з моментом його підписання, а й з моментом державної реєстрації, а тому договір вважатиметься укладеним саме після внесення до відповідного державного реєстру запису про право оренди на підставі такого договору. Сторони скористались принципом свободи та врегулювали взаємні відносини на власний розсуд, а тому за їх згодою визначено і момент набрання договором чинності, що пов`язаний саме з певним моментом у часі, - «опубліченням» цих цивільних відносин у відповідному державному реєстрі. Вказана обставина на момент укладення Договору № 45 не суперечила чинному законодавству. Зокрема п. 3 ч. 1 ст. 3; ст. 6, 627 ЦК України.
Договір було укладено на 10 років, строк дії Договору № 45 спливав 23.05.2024 року, проте усупереч цьому відповідачем 01.04.2024 укладено договір оренди земельної ділянки з ФГ «ВАДІС», про що здійснено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права державним реєстратором Старокозацької сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області Арешкіною О.Д. Тобто, до спливу строку Договору № 45 відповідач у порушення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» уклав інший договір на цю ж земельну ділянку з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049. Позивач також зазначив, що навіть припускаючи початок дії договору № 45 з 01.04.2014, то строком закінчення дії Договору № 45 є 01.04.2024 включно згідно норм ст. 254 ЦК України (т. 1, а.с. 1-12).
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника Боян Олени Борисівни просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначаючи, що ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки площею 5,39 га, кадастровий номер 5124782800:01:001:0049, розташованої на території Ганнівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (на даний час - с. Ганнівка Лісненського старостинського округу Бородінської територіальної громади Болградського району Одеської області).
01 квітня 2014 року між ТОВ «ІСКРА ТМ» та ОСОБА_1 укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки площею 5,39 га строком на 10 років.
Державну реєстрацію зазначеного договору здійснено 23 травня 2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26 травня 2014 року, наданим реєстраційною службою Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області.
Відповідно до пункту 20 договору оренди передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.
Однак, всупереч вказаним вимогам договору оренди, земельна ділянка площею 5,39 га, кадастровий номер 5124782800:01:001:0049, була передана орендарю та прийнята останнім у момент підписання договору, тобто більше ніж за 1 місяць та 26 днів до настання обставин, визначених пунктом 20 договору.
З моменту передачі земельної ділянки орендарю, орендодавець ОСОБА_1 відповідно не використовувала вказану земельну ділянку за цільовим призначенням. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що за користування земельною ділянкою відповідача ОСОБА_1 у період дії договору від 01.04.2014 року № 45, ТОВ «ІСКРА ТМ» вносилась орендна плата у порядку, визначеному п. 12 договору оренди земельної ділянки, що ставить під обґрунтований сумнів твердження позивача ТОВ «ІСКРА ТМ» про належне виконання ним усіх умов договору.
Пунктом 8 договору оренди передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Згідно з п. 35 договору оренди земельної ділянки від 01.04.2014 № 45 його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. 
22.03.2023 ТОВ «ІСКРА ТМ» запропонувало ОСОБА_1 підписати проєкт додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2014 № 45. ОСОБА_1 висловила свою категоричну незгоду з питання продовження строку дії договору та відмовилася підписувати проєкт додаткової угоди, що підтверджується її письмовою заявою від 22.03.2023, яка зареєстрована у ТОВ «ІСКРА ТМ» під номером 56 й яка надана самим позивачем до позовної заяви.
Вказаною додатковою угодою ТОВ «ІСКРА ТМ» пропонувало ОСОБА_1 внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2014 № 45 шляхом продовження строку дії такого договору та збільшення орендної плати за користування земельною ділянкою, яка належить відповідачу на праві приватної власності.
01 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та ФГ «ВАДІС» укладений договір оренди земельної ділянки (паю) сільськогосподарського призначення, який зареєстрований в установленому законом порядку 01.04.2024, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передає, а ФГ «ВАДІС» приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 5,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049, розташованої на території Ганнівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, строком на 10 (десять) років, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 6337,03 грн, 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або за бажанням орендодавця в натуральній формі еквіваленті вартості товарів за ринковими цінами на дату виплати орендної плати.
У позовній заяві позивач стверджує, що «відповідач ввів в оману ТОВ «ІСКРА ТМ» шляхом надання неправдивої інформації у своїй заяві від 22.03.2023, оскільки останній не збирався самостійно здійснювати обробку земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049, підтвердженням вказаних доводів свідчить укладення відповідачем 01.04.2024 договору оренди земельної ділянки щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049 з ФГ «ВАДІС».
Однак, такі твердження позивача, на думку відповідача, є надуманими та такими, що не відповідають ні діючому законодавству, ні матеріалам справи, оскільки за такий тривалий період часу бажання ОСОБА_1 з приводу самостійного використання земельної ділянки чи передачі її в оренду іншому орендарю на більш вигідних умовах могло неодноразово змінитись, при цьому остання згідно вимог чинного законодавства не зобов`язана кожного разу повідомляти попереднього орендаря, а тим більше того, з яким вже строк договору оренди закінчився, про свій намір використання земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності (т. 1, а.с. 136-156).
У відповіді на відзив позивач зазначив, що ТОВ «ІСКРА ТМ» та відповідач при укладенні договору № 45 у п. 20 визначили та пов`язали укладення договору не лише з моментом його підписання, а з моментом його державної реєстрації, а тому договір вважається укладеним саме після внесення до відповідного державного реєстру запису про право оренди на підставі такого договору.
При укладанні договору № 45 сторони пов`язали момент набрання чинності договору, а відтак і момент його укладання, з моментом його державної реєстрації, аналогічні висновки викладені Великою палатою Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 року у справі 322/1178/17, щодо моменту укладання договору та дії принципу свободи договору застосовані у справі № 447/2461/20.
Крім того, відповідачем жодним чином не заперечена та обставина, що навіть припускаючи початок дії Договору № 45 з 01.04.2014 строк закінчення дії Договору № 45 є 01.04.2024 включно. Як наслідок, укладення 01.04.2024 з ФГ «ВАДІС» договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049 до спливу строку Договору № 45 та твердження відповідача про здійснення самостійної обробки вказаної земельної ділянки є грубим порушенням ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та п.п. 8 п. 30 Договору № 45.
Позивач зазначив, що відповідачем не подано до суду жодного підтвердження того, що ТОВ «ІСКРА ТМ» порушили умови Договору № 45.
В діях відповідача відсутній будь-який логічний зміст в частині укладення нового договору з ФГ «ВАДІС» на умовах гірших, ніж запропоновано Додатковою угодою № 1. Відповідачем жодним чином не пояснюється як умови запропоновані Додатковою угодою № 1, а саме: «9. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій та натуральній формі у розмірі 8 (вісім) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому вимірі на дату укладення цієї додаткової угоди становить 9 612, 46 грн (дев`ять тисяч шістсот дванадцять гривень сорок шість копійок), або в натуральній формі: зерно пшениці - 2000 кг; зерно ячменя - 2000 кг; насіння соняшника - 150 кг; цукор – 50 кг)» можуть бути менш вигідними умов договору, укладеного з ФГ «ВАДІС» «орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 6691,26 грн 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або за бажанням орендодавця в натуральній формі еквівалентній вартості товарів за ринковими цінами на дату виплати орендної плати» (т. 1, а.с. 179-193).
16.09.2024 позивач ТОВ «ІСКРА ТМ» подав заяву про зміну предмета позову, яка прийнята до розгляду ухвалою суду від 29.10.2024 (т. 2, а.с. 3-5), в якій просив:
визнати недійсним Договір оренди землі від 01.04.2024 року (без номера) щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «ВАДІС», скасувати його державну реєстрацію;
визнати укладеною Додаткову угоду № 1 до Договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5124782800:01:001:0049) (№ 45 від 01 квітня 2014 року) від 22 березня 2023 року на умовах визначених її змістом»;
зобов`язати ОСОБА_1 виплатити втрачену вигоду у розмірі 85063 (вісімдесят п`ять тисяч шістдесят три ) гривні 90 копійок;
судові витрати покласти на Відповідача (т. 1, а.с. 170-172). 
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Боян О.Б. подала відзив на позовну заяву (після зміни предмета позову), в якому просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначивши, що відповідач процесуальну позицію, викладену у раніше поданих процесуальних документах у справі, підтримує у повному обсязі і просить врахувати при вирішенні справи по суті. Стосовно вимоги про визнання додаткової угоди від 22.03.2023 року укладеною представник відповідача зауважила, що проєкт додаткової угоди містить незаконні і суперечливі положення, які у будь-якому випадку не можуть бути узгоджені сторонами, адже вказане призведе до недійсності такої угоди. Як наслідок, позовна вимога про визнання укладеною додаткової угоди не підлягає задоволенню з підстав, обґрунтованих відповідачем у відзиві на позовну заяву до зміни предмету позову (стосовно порушення переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк), так як позивач не зазначає будь-яких нових мотивів, з яких така вимога має бути задоволеною, й, додатково, з підстав, що визначені у вказаному відзиві (т. 2, а.с. 8-15). 
Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 29 вересня 2025 року позовну заяву «ІСКРА ТМ» в особі Генерального директора ТОВ «ІСКРА ТМ» ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державний реєстратор Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Арешкіна Олена Дмитрівна, Фермерське господарство «ВАДІС» про визнання недійсним договору оренди землі, скасування його державної реєстрації, визнання укладеною Додаткової угоди №1 до Договору оренди земельної ділянки, відшкодування втраченої вигоди – задоволено частково.
Визнано укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСКРА ТМ» (код ЄДРПОУ 05414752) в особі виконавчого директора Кіселар Родіона Миколайовича, що діє на підставі Статуту та ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області, 20 червня 2008 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , додаткову угоду № 1 від 22 березня 2023 р. до договору оренди земельної ділянки № 45 від 01 квітня 2014 р. щодо земельної ділянки площею 5,395 га, кадастровий номер 5124782800:01:001:0049, наступного змісту:
ДОДАТКОВА УГОДА № 1
До договору оренди земельної ділянки № 45 від 01 квітня 2014 року
село Ганнівка 22 березня 2023 р.
Орендодавець ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області, 20 червня 2008 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , з одного боку та Орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСКРА ТМ», ЄДРПОУ 05414752, в особі виконавчого директора Кіселар Родіона Миколайовича, що діє на підставі Статуту з другого боку, які в подальшому разом пойменовані «Сторони», а кожний окремо «Сторона», прийшли до порозуміння укласти цю додаткову угоду про нижченаведене:
1. Внести зміни до договору оренди земельної ділянки № 45 від 01 квітня 2014 року, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка площею 5,395 га (рілля), кадастровий номер 5124782800:01:001:0049.
2. Викласти пункт 8 Договору у новій редакції:
«8. Договір укладено терміном на 20 (двадцять)» років. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі.
У випадку неукладення договору оренди на новий строк, строк дії Договору спливає 01.10.2034 року.
3. У Розділі «Орендна плата» пункт 9 Договору внести зміни та викласти його у новій редакції:
«9. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій та натуральній формі у розмірі 8 (вісім відсотків) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому вимірі на дату укладення цієї додаткової угоди становить 9 612,46 грн (дев`ять тисяч шістсот дванадцять гривень, сорок шість копійок), або в натуральній формі: зерно пшениці - 2000 кг ; зерно ячменя - 2000 кг; насіння соняшника - 150 кг; цукор - 50 кг.
4. У Розділі «Орендна плата» пункт 11 Договору внести зміни та викласти його у новій редакції:
«11. Орендна плата вноситься щорічно в строк до 01 листопада.»
5. У Розділі «Обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки» пункт 27 Договору внести зміни та викласти його у новій редакції:
«27. Передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю ділянку. Право оренди земельної ділянки, яка є предметом даного договору, не може бути передано в заставу та/або внесена до статутного фонду юридичної особи».
6. У Розділі «Інші права та обов`язки сторін» пункт 30 підпункту 9 Договору «орендар має переважне перед третім особами право придбання у власність земельної ділянки в разі прийняття орендодавцем рішення про її відчуження» внести зміни та викласти у наступній редакції:
«орендар та учасники ТОВ «ІСКРА ТМ» мають переважне перед третіми особами право придбання у власність земельної ділянки в разі прийняття орендодавцем рішення про її відчуження».
Зазначено реквізити сторін.
Визнано відсутнім право оренди у Фермерського господарства «ВАДІС» щодо земельної ділянки площею 5,395 га, кадастровий номер 5124782800:01:001:0049.
Рішення суду є підставою для державної реєстрації припинення права оренди Фермерського господарства «ВАДІС» щодо земельної ділянки площею 5,395га, кадастровий номер 5124782800:01:001:0049.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСКРА ТМ» 3 028 грн судового збору.
В решті позовних вимог відмовлено (т. 2, а.с. 191-206).
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника Бондаренко Ганни Євгенівни просить скасувати рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 29 вересня 2025 року та прийняти нову постанову суду, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Іскра ТМ» в особі Генерального директора ТОВ «Іскра ТМ» ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_1 , третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державного реєстратора Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Арешкіної Олени Дмитрівни, Фермерського господарства «ВАДІС» про визнання недійсним договору оренди землі, скасування його державної реєстрації, визнання укладеною Додаткової угоди № 1 до Договору оренди земельної ділянки, відшкодування втраченої вигоди, а також стягнути судові витрати із Товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра ТМ» на користь ОСОБА_1 .
Доводами апеляційної скарги є те, що Договір оренди землі за № 45 від 01.04.2014 містить вимогу про обов`язок Орендаря не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовження його дії. 
Позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів (в порядку ст. 76-81 ЦПК України) письмового повідомлення скаржника шляхом надсилання по пошті повідомлення про свій намір продовжити дію договору № 45 на новий строк як це визначено сторонами договору в п. 8 Договору. До матеріалів справи не було надано копію супровідного листа, адресованого на ім`я ОСОБА_1 , щодо наміру продовжити дію договору № 45 на новий строк, додатком до якого є проект додаткової угоди № 1, докази надіслання поштового відправлення ОСОБА_1 та отримання даного листа. У листах від 07.06.2023 р. за № 15/06/вих.23, від 20.07.2023 за № 08/07/вих.23 йде мова при узгодження припинення дії договору у 2024 році після зібрання врожаю 05.09.2024 р. Вище вказаними листами позивач не направляв скаржнику проект додаткової угоди № 1 до договору оренди землі за № 45 від 01.04.2014. 
В порушення приписів п. 8 Договору, ст. 32-2 ЗУ «Про оренду землі», позивач до суду надав незрозумілу довідку від 30.06.2023, складену посадовими особами ТОВ «Іскра ТМ», щодо передання наручно ОСОБА_1 листа від 07.06.2023 р. за № 15/06/ вих.23 щодо узгодження припинення дії договору № 45 від 01.04.2014 та про відмову від отримання наручно листа від 07.06.2023 р. № 15/06/вих.23 проекту додаткової угоди № 1 ТОВ «Іскра ТМ» від 22.03.2023 до Договору № 45 від 01.04.2014 щодо оренди земельної ділянки та проекту згоди на припинення дії договору у 2024 році після збирання врожаю.
Висновки суду першої інстанції щодо належного повідомлення ТОВ «Іскра ТМ» скаржника щодо свого наміру продовжити договір оренди землі за № 45 на новий строк, запропонування проекту додаткової угоди ніяким чином не узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 року по справі № 709/433/17.
Суд першої інстанції мав відмовити ТОВ «Іскра ТМ» у задоволенні позову про визнання недійсним договору оренди землі, скасування його державної реєстрації, визнання укладеною Додаткової угоди № 1 до Договору оренди земельної ділянки, відшкодування втраченої вигоди у зв`язку із не додержанням позивачем процедури поновлення договору оренди землі на новий строк та письмового підтвердження скаржника про не бажання його поновлення на новий строк.
У відзиві на позовну заяву (після зміни предмету позову) скаржник зауважував, що проект додаткової угоди не вносить зміни до тієї частини основного договору, яким зафіксовано нормативно грошову оцінку земельної ділянки. З моменту укладання договору оренди 01.04.2014 нормативно грошова оцінка на законодавчому рівні змінювалась, а саме 01.01.2019 набула чинності загальнонаціональна нормативно грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення. Згідно наказу Міністерства аграрної політики від 23.05.2017 р. за № 262 «Про затвердження нормативно грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення», обов`язок зі сплати орендної плати є нормативно регульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням із порушенням умов та порядку, передбачених чинним законодавством. Крім того, у проекті додаткової угоди передбачено набрання чинності такої угоди після підписання останньої сторонами та її державної реєстрації. Така вимога додаткової угоди є порушенням приписів положень ст. 638 ЦК України, ст. 125, 126 ЗК України.
Суд першої інстанції взагалі не описав в описовій частині оскаржуваного рішення висновки колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції за результатами розгляду скарги ТОВ «Іскра ТМ» від 19.04.2024 р. за № 24вих2024, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 22.04.2024 за № СК-2337-24. Не надав даному висновку оцінки та не зазначив чи даний доказ по справі був прийнятий до уваги судом або відхилений під час оцінки доказів по справі. 
Враховуючи вище викладене та набуття 01.01.2013 змін до земельного законодавства в частині питань оренди земельних ділянок та державної реєстрації права оренди земельних ділянок, закінченням строку дії договору оренди землі № 45 від 01.04.2014 є 01.04.2024, скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції щодо порушення прав ТОВ «Іскра ТМ» шляхом укладання договору оренди земельної ділянки б/н від 01.04.2024 р. між відповідачем ОСОБА_1 та ФГ «ВАДІС» не відповідає дійсності і суд не мав правових підстав для визнання відсутнім права оренди ФГ «ВАДІС» щодо земельної ділянки площею 5,35 га, кадастровий номер 5124782800:01:001:0049 (т. 3, а.с. 1-11).
У відзиві ТОВ «ІСКРА ТМ» в особі свого представника Харченка Олексія Володимировича просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін, зазначаючи, що 22.03.2023 ТОВ «ІСКРА ТМ» повідомило орендодавця про намір скористатися переважним правом на продовження договору оренди та запропонувало відповідачці підписати проєкт додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2014 року № 45. Зазначений факт підтверджується безпосередньо відповідачкою у відзиві на позовну заяву (абзац 7 сторінка 6 відзиву) та особисто в суді першої інстанції. Так, відповідачка неодноразово заявляла в суді першої інстанції, що зі сторони ТОВ «ІСКРА ТМ» була повідомлена про їх бажання продовжити договір оренди землі та знала про запропоновані позивачем умови продовження договору (відеозапис судового засідання 21.05.2025, 16 год 31 хв. та 17 год. 07 хв.).
Також ознайомлення відповідачки з вищезазначеним повідомленням та змістом Додаткової угоди № 1 до Договору оренди № 45, підтверджується безпосередньо відповідачкою у відзиві на позовну заяву (абзац 9 сторінка 6 відзиву).
Відповідачка з однієї сторони не заперечувала проти належного виконання позивачем своїх обов`язків за Договором, щодо повної та своєчасної сплати орендної плати, однак з іншої сторони вказувала на те, що документи, надані позивачем до суду, не можуть свідчити про таку оплату. Вказана позиція та поведінка відповідачки сприймається ТОВ «ІСКРА ТМ» як намагання ввести в оману суд (в частині неналежного виконання ТОВ «ІСКРА ТМ» своїх зобов`язань), приховати та виправдати протиправну недобросовісну поведінку відповідачки в частині порушення вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі», пунктів 8, 20, 41 та підпункту 8 пункту 30 Договору № 45. Також про недобросовісність відповідачки може опосередковано свідчити факт подачі ідентичних заяв ТОВ «ІСКРА ТМ» іншими орендодавцями ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) про намір самостійно обробляти землю, які всі в подальшому в один день з відповідачкою, 01.04.2024, передали право оренди ФГ «ВАДІС».
Твердження скаржника про те, що подані до суду позивачем бухгалтерські документи на підтвердження розрахунку останнім з відповідачкою за Договором оренди № 45 від 01.04.2014, складені з порушенням чинного законодавства та не можуть підтверджувати розрахунки позивача з відповідачкою за Договором оренди № 45, спростовуються тим, що в суді першої інстанції остання не заперечувала факт розрахунку з нею позивачем за Договором оренди № 45 протягом його дії (абз.8 стор.6 рішення суду першої інстанції та відеозапис судового засідання 21.05.2025, 17 год 11 хв) та жодного разу протягом дії Договору оренди № 45 не пред`являла до позивача будь-яких претензій стосовно не повного та/ або несвоєчасного проведення розрахунку.
Позивач також просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІСКРА ТМ» судові витрати – за послуги адвоката Харченка Олексія Володимировича в розмірі 21 000 грн (т. 3, а.с. 49-55).
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
У судовому засіданні 18.08.2026, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник відповідача (скаржника) ОСОБА_1 – Бондаренко Г.Є. просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, представник відповідача ТОВ «ІСКРА ТМ» - Харченко О.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.
Інші учасники справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, позивач ТОВ «ІСКРА ТМ», відповідач ОСОБА_1 , третя особа ФГ «Вадіс» - у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, так як отримали судові повістки-повідомлення на 18.08.2026 в електронних кабінетах підсистеми «Електронний суд», 26.06.2026 о 23:14:40, 23:14:11 та 23:14:40 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (т. 3, а.с. 91, 92зв., 93), третя особа державний реєстратор Арешкіна О.Д. – у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, так як особисто отримала судову повістку-повідомлення на 18.08.2026, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (т. 3, а.с. 94), в судове засідання не з`явилися.
Вказане в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, що з`явилися, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації № 454 від 27 листопада 2003 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ганівської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №013135, виданим 23 грудня 2003 року (т. 1, а.с. 32-33).
01 квітня 2014 року між орендарем ТОВ «ІСКРА ТМ» в особі директора Гробован Л.В. та орендодавцем ОСОБА_1 укладено Договір оренди землі № 45, предметом якого є належна ОСОБА_1 земельна ділянка площею 5,39 га з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049 (т. 1, а.с. 28-31).
Згідно зазначеного Договору оренди землі № 45 від 01 квітня 2014 року:
нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 120155 гривень 69 копійок (п. 5 договору);
строк дії договору 10 (десять) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору);
орендна плата вноситься орендарем в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 3604 гривні 67 копійок за один рік користування земельною ділянкою, або в натуральній формі : пшениця – 700 кг, ячмінь – 700 кг, насіння соняшника – 100 кг за один рік користування земельною ділянкою (п. 9 договору);
передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п. 20 договору);
цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 41 договору).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 220083602, дата та час формування: 23.05.2014 16:46:12, 23 травня 2014 року о 12:42:42 державним реєстратором Реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області Драгой І.І. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме зареєстровано право оренди земельної ділянки за ТОВ «ІСКРА ТМ», номер запису про інше речове право: 5769337, підстава виникнення: договір оренди землі, серія та номер: 45, виданий 01.04.2014, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13284835 від 23.05.2014 16:39:55; зміст, характеристика іншого речового права: строк дії: 10 років; опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка загальною площею 5,39 га, у тому числі 5,39 га рілля, яка передається у строкове платне користування, адреса: Одеська область, Тарутинський район, с/рада Ганнівська, кадастровий номер: 5124782800:01:001:0049, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1, а.с. 34-34).
Згідно з актом приймання передачі земельної ділянки від 01.04.2014, складеного та підписаного ОСОБА_1 та керівником ТОВ «ІСКРА ТМ» Гробован Л.В., яка діє на підставі Статуту Господарства, відповідно до умов Договору оренди землі № 45 від 01.04.2014 орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Ганівської сільської ради, Тарутинського району, Одеської області, загальною площею 5,39 га (т. 2, а.с. 161). 
Також до матеріалів справи позивачем долучено копії первинних бухгалтерських документів ТОВ «ІСКРА ТМ» щодо здійснення розрахунків за Договором № 45 з ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 205-237).
ОСОБА_1 22 березня 2023 року на адресу ТОВ «ІСКРА ТМ» надано заяву, яку зареєстровано за вхідним № 56, згідно якої відповідач ОСОБА_1 виявила бажання не продовжувати дію Договору оренди № 45 від 01 квітня 2014 року та самостійно з 01 квітня 2024 року обробляти належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049 та проханням звільнити земельну ділянку (т. 1, а.с. 38).
Згідно проекту Додаткової угоди № 1 від 22 березня 2023 року, підготовленим ТОВ «ІСКРА ТМ», до Договору № 45 від 01 квітня 2014 року запропоновано внести зміни до Договору оренди № 45 від 01 квітня 2014 року, а саме: продовжити строк дії договору до 20 років та збільшити орендну плату за користування земельною ділянкою, яка належить відповідачу (т. 1, а.с. 36-37).
07 червня 2023 року за вихідним № 15/06/вих23 позивачем надано відповідачу лист щодо узгодження припинення дії Договору оренди № 45 від 01 квітня 2014 року у 2024 році після збирання врожаю, а саме 05 вересня 2024 року, а не 23 травня 2024 року, зобов`язанням у разі погодження такого здійснити оплату оренди у 2023, 2024 роках у розмірі 9612,46 грн, а у разі наполягання відповідачки на припиненні договору оренди 23.05.2024 про виплату ОСОБА_1 орендної плати за період 2023-2024 роки відповідно до п. 9 Договору в розмірі 4447,64 грн за один рік користування земельною ділянкою в натуральній формі (т. 1, а.с. 39-40).
Згідно Довідки від 30.06.2023 від отримання листа від 07 червня 2023 року № 15/06/вих23 відповідач ОСОБА_1 відмовилася у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 42).
20 липня 2023 року за вихідним № 08/07/вих23 позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку (номер накладної 0315080198923) було направлено додатковий лист щодо узгодження припинення дії Договору оренди № 45 від 01 квітня 2014 року у 2024 році та повідомлення про прийняте рішення у продовж 10 днів з дня отримання листа (т. 1, а.с. 43-44).
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відправлення № 0315080198923 вручено 28 липня 2023 року особисто ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 48).
01 квітня 2024 року між орендарем ФГ «Вадіс» в особі голови ФГ Грабован О.Л. та орендодавцем ОСОБА_1 строком на 10 років укладено Договір оренди землі, предметом якого є належна останній земельна ділянка з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049 (т. 1, а.с. 107-111).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 372718556; дата, час формування: 04.04.2024 06:19:39, 01 квітня 2024 року о 11:28:58 державним реєстратором Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Арешкіною О.Д. здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ФГ «ВАДІС», номер запису про інше речове право: 54417765; документи, подані для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 01.04.2024, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 72407430 від 03.04.224 16:53:43, ОСОБА_9 , Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, Одеська обл.; зміст, характеристика іншого речового права: дата укладання (після 2013р.)/Дата державної реєстрації (до 2013р.): 01.04.2024, Строк: 10р., Дата закінчення дії: 01.04.2034, з автоматичним продовженням дії договору, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду; вартість речового права: 223346,87 (т. 1, а.с. 101).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час дії договору оренди землі № 45 від 01 квітня 2014 р. щодо оренди земельної ділянки площею 5,39 га, кадастровий номер 5124782800:01:001:0049, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ганнівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, укладеного між позивачем ТОВ «ІСКРА ТМ» в особі директора Грабован Л.В. та відповідачем ОСОБА_1 , який укладений та зареєстрований у відповідності до вимог діючого законодавства, достроково не розірваний та не припинений, був зареєстрований договір оренди земельної ділянки б/н від 01.04.2024 р., укладений між відповідачем ОСОБА_1 та ФГ «ВАДІС» щодо оренди земельної ділянки, яка на дату його укладення та на момент державної реєстрації договору перебувала в оренді у позивача.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки Договір оренди між орендодавцем ОСОБА_1 та ТОВ «ІСКРА ТМ» укладено 01.04.2014 року терміном на 10 років, то десятирічний строк дії договору оренди, почав свій перебіг з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов, а саме з 01 квітня 2014 року та відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України, якою визначено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, закінчив свою дію 01 квітня 2024 року.
Договір оренди землі від 01.04.2024 року б/н укладений між ОСОБА_1 та ФГ «ВАДІС» в останній день дії договору, укладеного 01.04.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ІСКРА ТМ».
На думку позивача, зазначена вище обставина є підставою для визнання вказаного договору недійсним та скасування його державної реєстрації, оскільки внаслідок укладеного договору між ОСОБА_1 та ФГ «ВАДІС» було порушено переважне право на поновлення договору.
В справі, що розглядається, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації, посилаючись на те, що вказаний договір оренди наступного орендаря було укладено в період дії діючого договору оренди землі між ТОВ «ІСКРА ТМ» та ОСОБА_1 .
Окрім іншого, враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, позивач просив визнати відсутнім право оренди наступного орендаря.
Разом із цим Велика Палата Верховного Суду зазначала, що визнання недійсним договору оренди, який порушує переважне право, не є ефективним способом захисту, адже задоволення цієї позовної вимоги не здатне поновити майнову сферу позивача, а тому вимога не відповідає ефективному способу захисту. Сам по собі факт визнання недійсним договору оренди, укладеного з новим орендарем, не зумовлює автоматичного поновлення переважного права попереднього орендаря, яке підлягає захисту у спосіб, установлений законом, а саме шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що додаткова угода відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (постанова від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18, пункт 66).
За таких умов, якщо первинний орендар має право на укладення договору оренди (додаткової угоди до неї), то наявні два різні порушення прав первинного орендаря: з боку орендодавця (який відмовляється укладати додаткову угоду до договору оренди) та з боку наступного орендаря (який незаконно заволодів майном - правом оренди - шляхом реєстрації цього права). Тому належним способам захисту прав первинного орендаря відповідає визнання відсутнім права оренди наступного орендаря. На належність такого способу захисту, як визнання відсутнім права, вже вказувала Велика Палата Верховного Суду (постанов від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, пункти 6.12, 6.14). Судове рішення про визнання відсутнім права відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації припинення права оренди.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункт 155).
З огляду на вищевикладене належним способом захисту в цій частині є саме вимога про визнання відсутнім права оренди наступного орендаря ФГ «ВАДІС».
Щодо вимог про визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди землі, визначених її змістом суд зазначив, що позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення додаткової угоди до договору.
Відповідачем під час судового розгляду не спростовувався факт своєчасного сповіщення про намір позивача укласти додаткову угоду. Крім іншого судом, не встановлено, що під час дії договору сторонами не належно виконувалися умови договору. Умови додаткової угоди не є гіршими, а навпаки покращують становище орендаря та є кращими за умови основного договору.
Відповідач, ухиляючись від укладання додаткової угоди, вказував на те, що має намір самостійно обробляти земельну ділянку. Вказане повідомлення було наручно надано позивачу, де зазначалось, що відповідач з 01.04.2024 року, буде здійснювати самостійну обробку земельної ділянки. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, вказану земельну ділянку вона передала в оренду іншому орендарю, а саме ФГ «ВАДІС» саме під час дії договору від 01.04.2014 року.
Отже орендодавець, як встановлено судом, фактично не приступив та не мав наміру самостійно використовувати земельну ділянку.
Дії орендодавця щодо забезпечення переважного права оренди, на думку суду, є недобросовісними, оскільки, укладаючи договір оренди, сторони визначили строк його дії та переважне право орендаря перед третіми особами на його продовження. Поведінка орендодавця суперечить його діям, вказаним у заяві про самостійну обробку земельної ділянки. Орендар розумно покладався на виконання орендодавцем умов договору та користувався земельною ділянкою, тобто очікував на стабільність і незмінність свого майнового стану.
За таких умов, якщо первинний орендар має право на укладення договору оренди (додаткової угоди до неї), то наявні два різні порушення прав первинного орендаря: з боку орендодавця (який відмовляється укладати додаткову угоду до договору оренди) та з боку наступного орендаря (який незаконно заволодів майном - правом оренди - шляхом реєстрації цього права). Тому належним способам захисту прав первинного орендаря відповідають дві позовні вимоги - про спонукання до укладення додаткової угоди (тобто про визнання такої угоди укладеної) та про визнання відсутнім права оренди наступного орендаря. На належність такого способу захисту, як визнання відсутнім права, вже вказувала Велика Палата Верховного Суду (постанов від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, пункти 6.12, 6.14). Судове рішення про визнання відсутнім права відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації припинення права оренди.
Крім іншого, суд зазначив, що за відсутності наданих позивачем доказів перешкод йому в користуванні земельною ділянкою у 2023-2024 році в задоволенні вимоги про виплату втраченої вигоди слід відмовити.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі визначених її змістом та відсутнім права оренди наступного орендаря.
Переглядаючи оскаржуване рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.
Згідно зі ст. 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ст. 78 ЗК України (тут і далі – в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Частиною 1 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
За ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі – в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
Договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»).
Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Для застосування ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.
Таким чином, для поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.
Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду містяться у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), постановах Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року (провадження № 6-219цс14 та № 6- 10цс15) та від 18 березня 2015 року (провадження № 6-3цс15 і № 6-4цс15).
Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо належного повідомлення ТОВ «Іскра ТМ» відповідача щодо свого наміру продовжити договір оренди землі за № 45 на новий строк, запропонування проекту додаткової угоди не узгоджується із висновками Великої Палати Верховного суду у постанові від 05.06.2019 по справі № 709/433/17 (провадження № 14-169цс19).
Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
Тобто, поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків на новий строк.
Правочин, на підставі якого здійснюється продовження орендних прав та обов`язків, у силу загальних приписів ЦК України щодо порядку укладення, зміни та розірвання договорів має бути вчинений у тій самій формі, що й первісний договір оренди.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15 та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17.
Отже, статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначено як підстави поновлення договору оренди землі, так і порядок такого поновлення шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі. Право сторони на оскарження в суді відмови або зволікання з укладенням додаткової угоди в контексті спірних правовідносин означають право сторони на звернення до суду для укладення додаткової угоди.
Додаткова угода до договору оренди землі, зміст якої зафіксований у рішенні суду, відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Висновки про належний спосіб захисту при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди землі Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18, вказавши, що при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для продовження дії попереднього договору оренди земельної ділянки ТОВ «Іскра ТМ» зазначає про направлення ним у визначений ст. 33 Закону України «Про оренду землі» строк, а саме 22.03.2023, проекту додаткової угоди № 1 до Договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5124782800:01:001:0049) (№ 45 від 01.04.2014) від 20.03.2023 на умовах, визначених її змістом, відповідачу, а саме - зі зміненими суттєвими умовами договору щодо строку в тому числі, на який його укладено.
Колегія суддів вважає, що надання вказаного доказу (проекту Додаткової угоди) повністю залежить від волі позивача, докази узгодження з відповідачем коригування умов додаткової угоди в матеріалах справи відсутні.
Одночасно у своїй позовній заяві позивач ТОВ «Іскра ТМ» зазначає, що відповідач ОСОБА_10 , 22.03.2023 ознайомившись із вищевказаним проектом додаткової угоди № 1, надала заяву від 22.03.2023, згідно тексту якої виявила бажання не продовжувати дію Договору № 45 та здійснювати самостійно обробку земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049 (т. 1, а.с. 3).
Надалі, як зазначав позивач, на виконання положень Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України пункту 27 підпункту "з", відповідачу було надано лист від 07.06.2023 № 15/06/вих23 щодо узгодження припинення дії Договору № 45 у 2024 році після збирання врожаю 01.08.2024, а не 23.05.2024. Узгодження припинення дії Договору № 45 запропоновано також відповідно до умов Проєкту додаткової угоди № 1 (т. 1, а.с. 3).
Проте, від підпису щодо отримання наручно вказаного листа та Додаткової угоди № 1 відповідач ОСОБА_1 відмовилася у присутності свідків, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про що останніми складено відповідну довідку від 30.06.2023.
Водночас встановлено, що заперечуючи проти позову та звертаючись із даною апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилалася на те, що надана позивачем довідка від 30.06.2023 складена посадовими особами ТОВ «Іскра ТМ» є неналежним доказом письмового її повідомлення про намір продовжити дію договору № 45 на новий строк, як це визначено сторонами договору в п. 8 Договору (т. 3, а.с. 3 зв.).
Колегія суддів погоджується із вказаними доводами скаржника, оскільки матеріалами справи не підтверджено належне надсилання позивачем та отримання відповідачкою Додаткової угоди № 1 від 22.03.2023, а висловлений нею у заяві від 22.03.2023 намір не продовжувати орендні відносини з ТОВ «Іскра ТМ» з 01 квітня 2024 року є чітким та зрозумілим, не містить будь-якого подвійного трактування та нівелює всі наступні намагання орендарів подовжити такі відносини.
Колегія суддів погоджує довід апеляційної скарги про підтвердження непогодження відповідачки ОСОБА_1 (орендодавця) на поновлення спірного договору оренди землі на будь-яких, у тому разі і змінених позивачем (орендарем) умовах, що дає можливість дійти висновку про припинення переважного права ТОВ «Іскра ТМ» на укладення договору оренди на новий строк відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (що є спеціальною нормою права, яка застосовується до спірних правовідносин).
Намагання позивача довести по справі, що ОСОБА_1 повідомила їй про намір самостійно обробляти спірну земельну ділянку, натомість 01.04.2024 уклала оспорюваний договір оренди з третьою особою по справі – ФГ «Вадіс», про що їй достеменно було відомо ще з 22.03.2023, не спростовують доведення належними та допустимими у розумінні вимог ст. 77, 78 ЦПК України доказами, наданими самим позивачем разом із позовною заявою, що перша завчасно та у належний спосіб повідомила орендаря про свій намір припинення орендних відносин з ним (т. 1, а.с. 38).
Отже, докази, наявні у матеріалах справи, беззаперечно свідчать про відсутність волевиявлення відповідачки як власника земельної ділянки на поновлення договору оренди землі, доводи позивача щодо відсутності обґрунтування відповідачем причин незгоди з поновленням договору оренди на запропонованих орендарем умовах, самі по собі не можуть бути підставою для іншого висновку щодо непорушення переважного права позивача (орендаря).
Для продовження договірних орендних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди на поновлення договору з застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах, ( частина перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі) або пасивна згода сторін договору на продовження договору на тих самих умовах на той самий строк - пролонгація договору ( частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Про обізнаність позивача про небажання ОСОБА_1 продовжувати з першим орендні правовідносини та розуміння позивачем, що після 01.04.2024 оренда з ним має бути припинена, свідчать і надані самим позивачем докази – листи позивача відповідачці від 07.06.2023 вих. 15/06/вих.23 та від 20.07.2023 вих. 08/07/вих.23, в яких йдеться про узгодження питань саме припинення орендних відносин після зібрання врожаю у вересні 2024 року та відповідної оплати такого періоду, а не про пролонгацію договору оренди (а.с. 39-40, 43-44 т. 1).
Неотримання відповіді на такі листи не є мовчазною згодою на продовження орендних відносин, оскільки вказані листи не містили проектів додаткових угод та відповідної оферти.
За наведених обставин відсутні докази згоди відповідачки ОСОБА_1 продовжити дію договору оренди землі і бажання орендаря не може домінувати над виключним правом орендодавця як власника земельної ділянки щодо добросовісного користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Також суд першої інстанції під час вирішення позову ТОВ «Іскра ТМ» по суті взагалі не надав належної оцінки копіям первинних бухгалтерських документів, наданих позивачем на доведення своєї позиції щодо виконання умов договору оренди в частині сплати орендної плати належним чином.
Так, надані позивачем документи не відповідають вимогам правових засад регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (Закон № 996) ст. 1, 3, ч. 1 ст. 9 Закону № 996, Положенню про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 за № 168/7704 (Положення № 88), приписам п. 1.2, 2.1, 2.2, 2.15.
Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів належного виконання позивачем як орендарем своїх обов`язків за Договором оренди земельної ділянки від 01.04.2014 щодо сплати орендної плати шляхом надання саме первинних бухгалтерських документів у відповідності до абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» як доказу належного виконання орендарем своїх обов`язків. 
Зведенні відомості, підписи на накладних вчинені без зазначення інформації, яка дає змогу ідентифікувати особу підписувача, зведені реєстри про видачу сільськогосподарських культур взагалі не містять підписів посадових осіб позивача, відповідальних за здійснення такої видачі, також такі реєстри мають дописи, здійснені вручну, виправлення, помарки, що взагалі викликали сумніви щодо достовірності внесеної інформації у ці реєстри.
Проте, вказане не має вирішального значення для правильного вирішення справи через відсутність та повідомлення про таке орендодавцем орендаря завчасно.
Також колегія суддів звертає увагу, що 16.09.2024 позивач подав до суду першої інстанції заяву про зміну предмета позову, у якій просив прийняти її до розгляду та, з урахуванням часткової заміни первісних позовних вимог, вважати такими, що підлягають розгляду, вимоги про:
визнання недійсним Договір оренди землі від 01.04.2024 року (без номера) щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5124782800:01:001:0049, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «ВАДІС», скасувати його державну реєстрацію;
визнання укладеною Додаткову угоду № 1 До договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5124782800:01:001:0049) (№ 45 від 01 квітня 2014 року) від 22 березня 2023 року на умовах визначених її змістом»;
зобов`язання ОСОБА_1 виплатити втрачену вигоду у розмірі 85063 (вісімдесят п`ять тисяч шістдесят три ) гривні 90 копійок (т. 1, а.с. 170-172). 
Ухвалою суду першої інстанції від 29.10.2024 прийнято до розгляду вказану заяву про зміну предмету позову (т. 2, а.с. 3-5).
На власний розсуд позивачем обрано спосіб захисту своїх порушених/невизнаних прав, свобод, інтересів саме визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 01.04.2024 відповідачкою як власницею спірної земельної ділянки з ФГ «Вадіс».
Відповідно до ст. 215 ЦК України (тут і далі - в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Верховний Суд сформулював та стало притримується позиції про те, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Право позивача оспорити вищезазначений Договір № б/н від 01.04.2024 слід вважати доведеним, оскільки він по теперішній справі намагається довести наявність у нього переважного права на укладення договору оренди землі як попереднього орендаря, який належно виконував свої обов`язки за таким договором та завчасно повідомив про намір поновити орендні відносини орендодавця.
У справах за позовом заінтересованої особи про визнання правочину недійсним відповідачами мають бути всі сторони такого правочину. Незалучення сторони договору як співвідповідача за наявності обов`язкової процесуальної співучасті – самостійна підстава для відмови в позові. Визначення складу відповідачів є правом позивача, однак перевірка їх належності — обов`язком суду (постанова КГС ВС від 16 жовтня 2025 року у справі № 917/1173/22).
Визнавши відсутнім право оренди ФГ «ВАДІС» щодо земельної ділянки, кадастровий номер 5124782800:01:001:0049, суд вирішив про права та обов`язки ФГ «ВАДІС», яке не залучено до участі у справі у якості відповідача, що є самостійною підставою скасування рішення суду в наведеній частині та відмови у задоволенні позову.
Всім доводам сторін в цій частині (в тому разі і щодо початку дії договору оренди спірної земельної ділянки та укладення нового – оспорюваного наразі - договору оренди землі в період дії попереднього договору оренди, зазначення щодо початку дії Договору оренди землі від 01.04.2014, гірші умови нового договору оренди землі порівняно із запропонованими позивачем відповідачці, ефективного способу захисту щодо порушених прав попереднього орендаря укладенням нового договору оренди, тощо) суд може надати оцінку у справі з належним суб`єктним складом, чого позбавлений зробити в теперішній справі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги – залишенню без задоволення.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту другого частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Вказане неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 цієї статті передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги відповідач сплатила судовий збір у розмірі 7267,2 грн (т. 3, а.с. 22, 40), який з огляду на задоволення апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Бондаренко Ганни Євгенівни задовольнити.
Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 29 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСКРА ТМ» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державний реєстратор Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Арешкіна Олена Дмитрівна, Фермерське господарство «ВАДІС» про визнання недійсним договору оренди землі, скасування його державної реєстрації, визнання укладеною Додаткової угоди № 1 до Договору оренди земельної ділянки, відшкодування втраченої вигоди відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСКРА ТМ» (ЄДРПОУ 05414752, адреса: вул. Центральна, 1, с. Ганнівка, Бородинська ОТГ, Болградський район, Одеська область, 68531) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 7267,2 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький