Справа № 539/2855/26
Провадження № 2/539/2145/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року Лубенський міськрайонний суд 
Полтавської області 
у складі: головуючого судді – Даценка В.М.,
за участю секретаря судового засідання – Шрейтер С.О.,
учасники по справі у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» звернулася до суду з вказаним позовом. 
В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 27.03.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №193352 на суму 4 000,00 грн., у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
За цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у
власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, для придбання товарів та/або робіт та/або послуг (на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується
повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку
Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики.
Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі.
Всупереч умовам кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість в сумі 12480 грн., із яких: 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу ; 7,60 грн. сума заборгованості за відсотками; 472 , 40 грн. сума заборгованості по комісії та 8 000 грн   сума заборгованості по штрафним санкціям. 
23.07.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс»  було укладено Договір факторингу №23072025, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором.
Згідно даного Договору факторингу 23.07.2025 року відбулося відступлення права вимоги за договором позики № 193352 від 27.03.2025 року.
На підставі вищевикладеного, позивач прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 193352 від 27.03.2025 року в сумі 12480 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Ухвалою від 30 липня 2026 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Судом встановлено, що 27.03.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №193352 на суму 4 000,00 грн., у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора 75aww4.
Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.
Кредитний договір відповідачем підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується копією платіжної інструкції (а.с.31).
Разом з тим, всупереч умовам кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість в сумі 12480 грн., із яких: 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу ; 7,60 грн. сума заборгованості за відсотками; 472 , 40 грн. сума заборгованості по комісії та 8 000 грн   сума заборгованості по штрафним санкціям, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.14-15).
23.07.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс»  було укладено Договір факторингу №23072025, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором (а.с.21-26).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №23072025 від 23.07.2025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 12 480 грн. 00 коп. 
Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України - заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до змісту ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №23072025 від 23.07.2025 у розмірі 4 480 грн. 00 коп., з яких: 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу ; 7,60 грн. сума заборгованості за відсотками; 472 , 40 грн. сума заборгованості по комісії.
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за штрафними санкціями, суд зазначає наступне.
З 24.02.2022 відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану.
15.03.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі вищевикладеного вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по штрафним санкціям у розмірі 8 000 грн задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовна заява задоволена частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 955 грн. 73 коп.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги №43657029/02 від 02.01.2026, укладений між позивачем ТОВ «ФК «Солвентіс» та Адвокатським об`єднанням «Констрактів Лойерз» про надання юридичних послуг (а.с.27-29).
Відповідно до Акту надання послуг №193352 на підтвердження факту надання правової допомоги від 31.03.2026 сторони погодили надання наступних правових послуг: усна консультація 250 грн. ,письмова консультація 500 грн. ,правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій 1500 грн., складання позовної заяви - 3000 грн., формування додатків до позовної заяви 750 грн., разом 6 000 грн (а.с.10).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою – п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21
Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 6000,00 грн. неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень ЦПК України є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій.
Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає до зменшення до 3000,00 грн, а з урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 076 грн 92 копійок витрати на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263,279, 280-284 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором №23072025 від 23.07.2025 у розмірі 4 480 (чотири тисячі чотириста вісімдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» судовий збір в розмірі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривні 73 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 076 (одна тисяча сімдесят шість) гривень 92 коп. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», місцезнаходження: м. Бровари, Київська область, вул. Симона Петлюри, 21/1, ЄДРПОУ 43657029.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Лубенського 
міськрайонного суду Даценко В.М.