ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

14 липня 2026 року	Справа №160/16917/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Cхідного регіону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
17 червня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, з вимогами: 
- визнати неправомірною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону щодо ненадання повної інформації на запит від 09.06.2026 року, а саме – невказання прізвища, імені та по батькові вищестоящої службової особи якій безпосередньо підпорядковується керівник відповідача; 
- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону надати мені письмову відповідь із зазначенням повного ПІБ посадової особи Офісу Генерального прокурора, яка є керівником вищого рівня для відповідача.
В обґрунтування позову позивач посилається на протиправність бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону щодо ненадання повної інформації на запит від 09.06.2026 року, а саме – невказання прізвища, імені та по батькові вищестоящої службової особи, якій безпосередньо підпорядковується керівник Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони. На думку позивача на звернення надано неповну інформацію, що позбавляє можливості реалізувати право на оскарження рішень чи дій відповідача до вищої особи у встановленому законом порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
06.07.2026 року Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону надала до суду відзив в якому просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що згідно інформації Відділу кадрової роботи та державної служби від 02.07.2026 №15-183ВН-26, 12.06.2026 ОСОБА_1 було надано відповідь на звернення від 09.06.2026 щодо підпорядкування Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону у якій було зазначено, що Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону підпорядковується Офісу Генерального прокурора, органом прокуратури вищого рівня є Офіс Генерального прокурора, який очолює Генеральний прокурор. Крім того у відповіді було наведено повні контактні дані Офісу Генерального прокурора, а саме: поштову адресу, офіційний вебсайт, номер телефону та електронну адресу для звернень (копія відповіді додається). З огляду на викладене, відповідь керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Східного регіону містила запитувану інформацію та надана у визначені законом строки.
09.07.2026 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому наведено доводи, аналогічні доводам позовної заяви.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
09.06.2026 року ОСОБА_1 звернувся зі зверненням до керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону Синельникова Миколи Володимировича, в якому позивач просив надати інформацію про підпорядкування Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону та надати посаду, прізвище, ім`я, по-батькові, телефон, email, адресу, назву вище стоячого в порядку відомчої підлеглості органу та службової особи.
Відповідач листом № 15-555ВИХ-26 від 12.06.2026 року надав відповідь на звернення позивача від 09.06.2026 року та повідомив, що Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону є спеціалізованою прокуратурою, утвореною рішенням Генерального прокурора, яка функціонує на правах обласної прокуратури та підпорядковується Офісу Генерального прокурора. Органом прокуратури вищого рівня є Офіс Генерального прокурора, який очолює Генеральний прокурор. Контактні дані Офісу Генерального прокурора: адреса: 01011, м. Київ. вул. Різницька, 13/15; офіційний вебсайт: https://gp.gov.ua/ телефон: (044) 200-75-70 електронна адреса: office@gp.gov.ua.
Позивач не погоджуючись із ненаданням відповідачем інформації щодо посади, прізвище, ім`я та по-батькові службової особи, звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України “Про доступ до публічної інформації” визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес.
Стаття 5 Закону України “Про доступ до публічної інформації” гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Так, відповідно до статті 1 Закону України “Про доступ до публічної інформації” публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.
Згідно статті 3 Закону України “Про доступ до публічної інформації” право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
Згідно із п.1 ч.3 ст.10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Положеннями статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Частина 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що закон зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
В силу ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону щодо ненадання повної інформації за його запитом від 09.06.2026 року.
Досліджена судом відповідь від 12.06.2026 №15-555ВИХ-26 підтверджує, що відповідач розглянув запит у визначений законом строк, у межах своєї компетенції надав позивачу інформацію, яка характеризує передбачену законом організаційну підпорядкованість прокуратури, а саме повідомив назву органу прокуратури вищого рівня та його контактні дані.
Не зазначення у відповіді прізвища, імені та по батькові вищестоящої службової особи, якій безпосередньо підпорядковується керівник Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони не свідчить про ненадання відповіді або про протиправну бездіяльність відповідача.
За встановлених у справі обставин та з урахуванням вимог законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, вимога позивача зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону надати письмову відповідь із зазначенням повного ПІБ посадової особи Офісу Генерального прокурора, яка є керівником вищого рівня є безпідставною.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Cхідного регіону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.О. Юрков