Справа № 686/8618/26
Провадження 2/681/787/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року           м. Полонне     
Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в:
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
У березні 2026 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 900057 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.07.2020 (далі - кредитний договір). 
В обґрунтування вимог зазначено, що 20.07.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - ТОВ «Лінеура Україна») та відповідач уклали кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Того ж дня кредитодавець виконав умови кредитного договору, зокрема, передав відповідачу грошові кошти в сумі 5000,00 грн шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Надалі право вимоги за кредитним договором набуло ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу № ККЛУ-24032021 від 24.03.2021, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем.
Внаслідок невиконання вимог указаного вище кредитного договору відповідачем, утворилась заборгованість, а саме за тілом кредиту - 5000,00 грн, за відсотками - 11400,00 грн, а всього на загальну суму - 16400,00 грн.
Оскільки відповідач у добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 15.05.2026 за його зареєстрованим місцем проживання. Поштовий конверт повернувся на адресу суду 26.05.2026 з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат відсутній за вказаною адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим.
У встановлений судом відповідно до ст. 178 ЦПК України строк відповідач відзив на позов не подав.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява надійшла до Хмельницького міськрайонного суду 23.03.2026.
Ухвалою цього суду від 30.03.2026 справу направлено за підсудністю до Полонського районного суду (а.с. 45). 
Ухвалою суду від 11.05.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження і постановлено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 48).
Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем 13.03.2026 (а.с. 7).
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що 20.07.2020 ТОВ «Лінеура Україна`та відповідач уклали кредитний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 13-16).
Відповідно до умов кредитного договору, Товариство зобов`язалося надати Клієнту грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт мав повернути кредит і сплатити відсотки. Пунктами 1.2 та 1.3 договору встановлено, що сума кредиту складає 5000,00 гривень, а строк кредитування становить 30 днів.
Пунктами 1.4.1 та 1.4.2 договору визначено дві процентні ставки: стандартна у розмірі 1,90% в день та знижена у розмірі 0,95% в день. Знижена ставка застосовується у випадку, якщо Клієнт своєчасно та в повному обсязі погасить заборгованість або ініціює пролонгацію. В іншому випадку, а також на період пролонгації чи автопролонгації, застосовується стандартна ставка. Відповідно, орієнтовна реальна річна процентна ставка, згідно з п. 1.5.1 та 1.5.2, становить 693,50% за стандартною ставкою та 346,75% за зниженою. Орієнтовна загальна вартість кредиту, згідно з п. 1.6.1 та 1.6.2, складає 7850,00 грн за стандартною ставкою та 6425,00 грн за зниженою.
Згідно з п. 2.1 договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 . Порядок нарахування процентів визначений у п. 3.1, а саме: нарахування здійснюється щоденно на залишок фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. 
Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Лінеура Україна», відповідач ідентифікований цим товариством. Акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора. Одноразовий ідентифікатор: K267; час відправлення ідентифікатора позичальнику: 20.07.2020 10:13:45; номер телефону, на який направлено ідентифікатор: НОМЕР_2 (а.с. 18, зворот).
Факт перерахування коштів на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_3 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-1901 від 19.01.2026, відповідно до якого 20.07.2020 о 10:21 успішно перераховано 5000,00 грн (а.с. 19, зворот).
Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 28.05.2026, встановлено, що на платіжну картку відповідача № НОМЕР_4 20.07.2020 перераховано 5000,00 грн (а.с. 54). 
Відповідно до Договору факторингу № ККЛУ-24032021 від 24.03.2021 (а.с. 22, зворот-26) та Витягу з реєстру боржників до нього (а.с. 26, зворот) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16400,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11400,00 грн - сума заборгованості з відсотками.
Згідно з розрахунком заборгованості (випискою з особового рахунка) станом на 23.03.2021, заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складає 16400,00 грн, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 11400,00 грн (а.с. 20-22).
4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд.
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі -Закон).
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналізом положень наведеного вище законодавства установлено, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання цього засобу усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначаються законодавством.
Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.
Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час.
Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції. 
При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги. 
Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного вище суд вважає, що Договір № 900057, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним, первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» виконав умови договору та надав позичальнику кредит в узгодженому сторонами розмірі.
Своєю чергою, відповідач свої обов`язки за договором не виконав, у встановлений договором строк до 19.08.2020 кредит не повернув, відсотків за користування кредитними коштами не сплатив, умов для застосування зниженої процентної ставки не виконав.
Судом встановлено, що відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 грн. Також встановлено, що право вимоги за договором правомірно перейшло до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу.
Суд, перевіривши розрахунок заборгованості, наданий позивачем, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Вимога про стягнення заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) в розмірі 5000,00 грн підлягає задоволенню. Судом встановлено, що саме цю суму перерахував первісний кредитор та зараховано на особистий картковий рахунок відповідача. Враховуючи, що відповідач не надав доказів повернення отриманих грошових коштів, сума основного боргу стягується в повному обсязі.
Щодо вимоги про стягнення відсотків у розмірі 11400,00 грн, суд вважає її правомірною та доведеною з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідач порушив строк повернення кредиту, а отже, відповідно до п. 1.4.2. договору, втратив право на застосування зниженої процентної ставки. Внаслідок цього, згідно з п. 1.4.1. договору, на всю суму заборгованості за кредитом нараховуються відсотки за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,90 % в день.
Позивач надав розрахунок, згідно з яким загальна сума нарахованих відсотків за користування кредитом складає 11400,00 грн. Суд здійснив детальну перевірку виписки з особового рахунка відповідача та встановив, що нарахування здійснювалося у суворій відповідності до фактичної хронології та умов договору. Так, протягом встановленого пунктом 1.3 договору 30-денного строку кредитування, з 20.07.2020 до 18.08.2020 включно, відсотки нараховувалися за зниженою ставкою 0,95 % на день, що становить 47,50 грн щоденно, а всього за цей первинний період - 1425,00 грн. 
Відповідно до пункту 1.4.1 договору, обов`язковою умовою застосування зниженої ставки було повне погашення заборгованості до 19.08.2020 або протягом наступних трьох пільгових днів, тобто до 22.08.2020 включно. Оскільки відповідач своїх зобов`язань не виконав, 23.08.2020 він остаточно втратив право на пільговий тариф, і на всю суму боргу згідно з пунктом 1.4.2 договору почала діяти стандартна ставка у розмірі 1,90 % в день (95,00 грн щоденно). У зв`язку з цим, 23.08.2020 позивач правомірно здійснив коригувальне донарахування на суму 1805,00 грн, яка складається з ретроспективної різниці тарифів за перші 30 днів (по 47,50 грн за кожен день, разом 1425,00 грн) та відсотків за чотири дні прострочення з 19.08 по 22.08.2020 за стандартною ставкою (380,00 грн). 
Починаючи з 24.08.2020 і до 16.11.2020 включно, протягом наступних 86 календарних днів, відсотки продовжували нараховуватися за стандартною ставкою 95,00 грн щоденно, що склало ще 8170,00 грн. Таким чином, сукупний розмір відсотків, який складається з послідовних нарахувань у сумах 1425,00 грн, 1805,00 грн та 8170,00 грн, дорівнює заявленим до стягнення 11400,00 грн. Ця сума охоплює загальний період користування коштами тривалістю 120 календарних днів (30 днів строку кредиту та 90 днів прострочення), що повністю відповідає пункту 3.1 договору щодо обмеження нарахування відсотків 90 днями з моменту виникнення прострочення. Позивач припинив нарахування відсотків на 120-й день, а відповідач не надав відзиву чи альтернативного розрахунку, тому суд доходить висновку, що вимога про стягнення відсотків у сумі 11400,00 грн є доведеною, законною та підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, складається із 5000,00 грн залишку основного боргу та 11400,00 грн заборгованості за нарахованими відсотками, а всього на суму 16400,00 грн.
5. Розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд керується положеннями статей 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України. Розмір таких витрат встановлюється судом на підставі наданих стороною доказів, що підтверджують їх обсяг та вартість.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. На обґрунтування зазначеної вимоги до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с. 30, зворот), детальний опис робіт (а.с. 32, зворот), акт про отримання правової допомоги №1183 від 09.03.2026 (а.с. 31). 
Основним критерієм для визначення розміру відшкодування витрат на оплату послуг адвоката є їх співмірність, що прямо передбачено частиною 4 статті 137 ЦПК України. Розмір витрат має бути пропорційним складності справи, обсягу та характеру виконаних робіт, витраченому часу та ціні позову. 
Разом з тим, суд враховує, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду (справа № 922/1964/21) та сталою практикою касаційної інстанції, суд не позбавлений права здійснити оцінку співмірності та зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, навіть за відсутності відповідного клопотання іншої сторони.
Застосовуючи зазначені критерії до обставин цієї справи, суд констатує, що цей спір про стягнення заборгованості за кредитним договором є типовим, не становить значної правової складності, а судова практика у таких категоріях справ є усталеною. Договором про надання правової допомоги встановлена фіксована погодинна ставка без диференціації залежно від складності завдань, що у поєднанні з інформацією про направлення аналогічних заяв значній кількості інших відповідачів свідчить про стандартизований характер надання юридичних послуг.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заявлена до стягнення сума у 8000,00 грн є неспівмірною зі складністю справи, ціною позову (16400,00 грн) та обсягом виконаних адвокатом робіт. Керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, до 6000,00 грн, оскільки така сума є об`єктивною та достатньою компенсацією за участь адвоката у цій справі.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 100%, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в повному обсязі в розмірі 2662, 40 грн.
Керуючись наведеним, ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України суд, 
у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором № 900057 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.07.2020 в загальній сумі 16400 (шістнадцять тисяч чотириста) грн 00 коп., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. та заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 11400 (одинадцять тисяч чотириста) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 6000 (шість тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, 28 корпус, 4-й поверх.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 27.07.2026.
Суддя           Сергій ІЛЛЮК