Справа № 367/18/22
Провадження №2/367/1566/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді    Горбачової Ю.В., 
за участі секретаря с/з   Музики Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна, про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки і кредитними договорами та скасування записів в держреєстрі,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна, про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки і кредитними договорами та скасування записів в держреєстрі.
В обґрунтування позову зазначено, що 27.09.2007 між позивачем і відповідачем-1 було підписано кредитний договір № 001-2902/840-0217 від 27.09.2007. Пунктом 1.1 передбачено: «Кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 62960 доларів США»
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, погашення платежів за кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту.
Таким чином, розрахунки за п. 1.1, п. 1.5 кредитного договору визначені в іноземній валюті - доларах США.
Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що забезпеченням зобов`язань позичальника за кредитним договором є іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (предмет іпотеки).
27.09.2007 між позивачем і відповідачем-1 укладено договір іпотеки, посвідчений Нельзіним М.С., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу, зареєстрований за № 754, де предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 96,10 кв. м.
З інформаційної довідки № 285477144 від 18.11.2021 позивачу стало відомо, що права вимоги по кредитному і іпотечному договорах були відступлені відповідачем-1 на користь відповідача-2, про що внесено запис 28.10.2021 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень третьої особи № 61213222 від 28.10.2021 14:13:24, де іпотекодержателем є відповідач-2.
26.11.2021 позивач звернувся до відповідача-1 із зверненням, в якому просив надати договори, на підставі яких відповідачем-1 було відступлено права вимоги по кредитному договору і договору іпотеки позивача на користь відповідача-2.
Листом відповідач-1 від 24.12.2021 № 44296 на звернення позивача відповів, що кредитний договір був відступлений відповідачу-2 на підставі Договору про відступлення права вимоги № 97/21 від 28.10.2021, договір іпотеки був відступлений відповідачу-2 на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений 28.10.2021 третьою особою за реєстровим № 1562.
Однак, Відповідач-1 листом від 24.12.2021 на звернення Позивача від 26.11.2021 не надіслав Позивачу копій документів (договори, додатки, акти, тощо) на підставі яких відповідачем-1 було відступлено права вимоги по кредитному договору і договору іпотеки позивача на користь відповідача-2.
Відповідач-2 направив позивачу лист від 28.10.2021 вих. № 28-10/21-2ПВ «Письмова вимога про усунення порушення-повідомлення в порядку статей 35, 36 та 38 Закону України «Про іпотеку», яким відповідач-2 вимагає від позивача оплатити кредит і проценти відповідачу-2 в іноземній валюті (долари США), зазначивши, що набув права вимоги за кредитним договором і договором іпотеки, та вказав, що через 30 днів буде в судовому порядку звертати стягнення на предмет іпотеки.
Пунктами 1.1 і 1.5 кредитного договору розрахунки, визначені тільки в іноземній валюті - долари США, тому відповідач-2 набув права вимоги за оспорюваними договорами, розрахунки за якими передбачають валютні операції.
Відповідно до п. 1.2 Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв`язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року № 297, небанківська фінансова установа має право здійснювати операції, передбачені статтею 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями, тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
Оскільки п. 1.1, п. 1.5. кредитного договору розрахунки визначені тільки в іноземній валюті - доларах США, тому, виходячи із зазначеного вище законодавства, відповідач-2 при набутті права вимоги по кредитному договору, розрахунки за яким передбачено з валютними операціями, повинен мати ліцензію НБУ на валютні операції.
Однак, станом на 31.12.2021 за даними сайту Національного банку України відсутні відомості про наявність у відповідача-2 ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій, тому відповідач-2 неправомірно набув права вимоги за валютним кредитним договором, який передбачає розрахунки в іноземній валюті (розрахунки з валютними операціями), в порушення законодавства.
Оскільки за оспорюваними договорами відповідач-2 набув право вимоги за кредитним договором і договором іпотеки, однак, в п. 1.1, п. 1.5 кредитного договору передбачено розрахунки тільки в іноземній валюті - доларах США, то ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), обов`язковим є отримання фінансовою установою ліцензії НБУ на вчинення операцій з валютними цінностями, однак, у відповідача-2 відсутня ліцензія НБУ на валютні операції, тому оспорювані договори щодо набуття права вимоги до позивача за валютним кредитним договором та договором іпотеки за відсутності у відповідача-2 ліцензії НБУ на валютні операції підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 227, 228, 215 ЦК.
Позивач вказує, що у зв`язку з недійсністю договору відступлення кредиту підлягає визнанню недійсним договір відступлення іпотеки на підставі ч. 2 ст. 548 ЦК, відповідно до якої недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню, недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Оскільки, в п. 1.1, п. 1.5 кредитного договору передбачено розрахунки тільки в іноземній валюті - доларах США, а у відповідача-2 відсутня ліцензія НБУ на валютні операції, тому оспорювані договори щодо набуття права вимоги до позивача за валютним кредитним договором та договором іпотеки підлягають визнанню недійсними у судовому порядку, внаслідок чого підлягають скасуванню записи, внесені щодо відповідача-2 як іпотекодержателя у відповідні державні реєстри.
05.01.2022 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було задоволено заяву позивача про забезпечення позову, заборонено державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_2 .
10 січня 2022 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
11 листопада 2022 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Розпорядженням керівника апарату від 06.04.2023 року № 16 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ у зв`язку зі звільненням у відставку судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_2 , здійснено повторний автоматизований розподіл вищевказаної цивільної справи між суддями, відповідно до якого дану справу було передано для розгляду судді Горбачовій Ю.В.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 травня 2023 року справу було прийнято до свого провадження, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, повторно провести підготовче провадження по справі, призначено по справі підготовче засідання.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні 23.06.2025 підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.
Від представника відповідача АТ «Універсал Банк» надходило клопотання про слухання справи без участі представника АТ «Універсал Банк».
Від представника відповідача ТОВ «Фінстрим» адвоката Коваля Р.О. надійшла заява про розгляд справи без участі представника.
Відповідач АТ «Універсал Банк» скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, а також пояснень (заперечень), в яких зазначено, що відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, зазначаючи, що договори про відступлення права вимоги були укладені відповідно до вимог законодавства. У відзиві зазначено, що для укладення договору про відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором) від 28.10.2021 року чинним законодавством не вимагалося від нового кредитора - ТОВ «Фінстрим» мати ліцензію на здійснення валютних операцій, що виключає можливість застосування до даного правочину положень ст. 227 ЦК України. АТ «Універсал Банк» зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, недоведеними належними та допустимими доказами, заявленими за відсутності порушеного права позивача. У задоволенні позовних вимог просили відмовити.
Відповідач ТОВ «Фінстрим» не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, від представника відповідача ТОВ «Фінстрим» надходили письмові пояснення щодо позову, в яких зазначено, що відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, зазначаючи, що договори про відступлення права вимоги були укладені відповідно до вимог законодавства, тому просив відмовити у задоволенні позову.
Третя особа не скористалася своїм правом на подання пояснень щодо позову.
03 квітня 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд по суті, заяву про зміну предмету позову було повернуто позивачу.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог.
Так, судом встановлено, що 27.09.2007 між позивачем ОСОБА_1 і Акціонерним товариством «Банк Універсальний» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк») був укладений кредитний договір № 001-2902/840-0217 від 27.09.2007, що підтверджується копією кредитного договору. Пунктом 1.1 передбачено, що кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 62960 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,45% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору.
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, погашення платежів за кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту.
Таким чином, розрахунки за п. 1.1, п. 1.5 кредитного договору визначені в іноземній валюті - доларах США.
Відповідно до п. 2.6 кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснити останню сплату щомісячного платежу (повністю повернути кредит та сплатити у повному обсязі проценти за користування кредитом) не пізніше 10.09.2027 року.
Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що забезпеченням зобов`язань позичальника за кредитним договором є іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (предмет іпотеки).
Відповідно до 6-го абзацу п. 5.2.4 кредитного договору, кредитор може відступити свої права також (але не виключно) на користь третіх осіб, якщо позичальник порушує терміни погашення кредиту або інших платежів за договором.
27.09.2007 між позивачем  ОСОБА_1 і Акціонерним товариством «Банк Універсальний» (правонаступником якогоє Акціонерне товариство «Універсал Банк») було укладено договір іпотеки, посвідчений Нельзіним М.С., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу, зареєстрований за № 754, де предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 96,10 кв. м, що підтверджується копією договору іпотеки, 
Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно квартиру, що має дві кімнати, загальною площею 96,10 кв. м, житловою площею 32,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Манько Т.В. 10.09.2007 року, реєстровий № 1366.
28 жовтня 2021 року Акціонерним товариством «Універсал Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» укладено договір про відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором), що підтверджується копією договору про відступлення права вимоги.
Відповідно до п. 3.1 розділу 3 договору про відступлення права (за кредитним договором), вимоги первісний кредитор після повної оплати новим кредитором суми, визначеної в п. 4.1. цього договору, передає (відступає) на користь нового кредитора, а новий кредитор набуває право вимоги до боржника за кредитним договором, за відступлення якого зобов`язується сплатити первісному кредитору суму, визначену в п. 4.1 цього договору, на умовах і у строки, визначені цим договором.
Відповідно до п. 3.2 розділу 3 договору про відступлення права вимоги (за кредитним договором), цим договором первісний кредитор відступає право вимоги до боржника за кредитним договором, внаслідок чого первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до п. 3.3 розділу договору про відступлення права вимоги (за кредитним договором), сторони домовились, що заміна сторони у зобов`язанні вважається такою, що відбулася, а право вимоги за кредитним договором вважається відступленим первісним кредитором новому кредитору з дати зарахування у повному обсязі суми грошових коштів, визначеної в п. 4.1 цього договору на рахунок первісного кредитора, визначений в п. 4.2 цього договору за умови, що таке зарахування здійснено у строки, зазначені у п. 4.1 цього договору. Вищевказана дата зарахування в повному обсязі грошових коштів у визначені цим договором строки вважається датою відступлення права вимоги.
Відповідно до п. 4.1 розділу 4 договору про відступлення права вимоги (за кредитним договором), за відступлене право вимоги новий кредитор сплачує первісному кредиторові суму у розмірі 345 150,00 грн. без ПДВ (ціна продажу) у день підписання цього договору. Дата проведення повного розрахунку за відступлене право вимоги вважається датою відступлення права вимоги первісним кредитором новому кредитору.
Відповідно до п. 9.1 розділу 9 договору про відступлення права вимоги (за кредитним договором), договір набирає чинності після його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплених печатками сторін (якщо наявність печаток передбачена документами сторін), причому право вимоги переходить до нового кредитора після здійснення повної сплати ціни продажу відповідно до п. 4.1. цього договору.
28.10.2021 новий кредитор, у відповідності до умов договору відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором), здійснив оплату первісному кредитору за відступлене право вимоги у сумі, визначеній у п. 4.1 договору на рахунок первісного кредитора, визначений в п. 4.2, що підтверджується копією меморіальним ордеру № 332 від 28.10.2021 року.
28.10.2021 року первісним кредитором AT «Універсал Банк» та новим кредитором ТОВ «Фінстрим» було підписано акт приймання-передачі документації від 28.10.2021 року (додаток № 1 до договору про відступлення права вимоги № 97/21 від 28.10.2021 року), що підтверджується копією акту приймання-передачі.
28 жовтня 2021 року Акціонерним товариством «Універсал Банк» (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» (новий іпотекодержатель) було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений 28.10.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., за реєстровим № 1562, що підтверджується копією договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки.
Відповідно до п. 1.1 розділу 1 договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, первісний іпотекодержатель відступає (передає), а новий іпотекодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне первісному іпотекодержателю право вимоги за договором іпотеки, включаючи, але не обмежуючись, право звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки і за рахунок предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, у разі невиконання боржником зобов`язань за кредитним зговором. Сторони домовились, що заміна сторони, яка іменується «іпотекодержатель» у зобов`язаннях, що виникли на підставі договору іпотеки, вважається такою, що відбулася, а права вимоги за договором іпотеки вважаються відступленими новому іпотекодержателю з моменту укладення цього договору. З моменту укладення цього договору до нового іпотекодержателя переходять усі права і зобов`язання первісного іпотекодержателя у зобов`язаннях, що виникли на підставі договору іпотеки, в обсязі та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором.
Відповідно до п. 1.2 розділу 1 договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, предметом іпотеки є: квартира, що має дві кімнати, загальною площею 96,10 кв. м, житловою площею 32,00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до п. 3.1 розділу 3 договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, на підставі цього договору первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває всі права іпотекодержателя за договором іпотеки, шляхом заміни особи первісного іпотекодержателя на особу нового іпотекодержателя.
Відповідно до п. 4.1 розділу 4 договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, новий іпотекодержатель не здійснює на користь первісного іпотекодержателя будь-яких додаткових виплат за відступлення прав за договором іпотеки, крім ціни, визначеної в 4.1 договору відступлення права вимоги за кредитним договором № 97/21 від 28.10.2021.
28.10.2021 року між первісним іпотекодержателем AT «Універсал Банк» та новим іпотекодержателем ТОВ «Фінстрим» було підписано акт приймання-передачі документації від 28.10.2021 року (додаток № 1 до договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 27.09.2007 року), що підтверджується копією акту приймання-передачі.
29.10.2021 року позичальнику/боржнику ОСОБА_4 було відправлено письмове повідомлення за вих. № 001/0730 від АТ «Універсал банк» про заміну кредитора у зобов`язанні за кредитним договором та договором іпотеки, та проханням здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором на рахунок нового кредитора, що підтверджується копією повідомлення.
26.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до AT «Універсал Банк» із письмовою заявою про те, що йому відомо про відступлення права вимоги за його кредитним договором ТОВ «Фінстрим», у зв`язку з чим він просив банк надати йому копію договору про відступлення права вимоги та вказати суму, за якою була здійснена переуступка, що підтверджується копією письмової заяви.
24.12.2021 року AT «Універсал Банк» була направлена до ОСОБА_1 довідка- відповідь за вих. № 44296 від 24.12.2021 року на його заяву, в якій банк повідомив про факт відступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «Фінстрим» за кредитним договором № 001-2902/840-0217 від 27.09.2007 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором) від 28.10.2021 року та за договором іпотеки від 27.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С., за реєстр. № 754, на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., за реєстр. № 1562, без копій договорів про відступлення прав вимоги, що підтверджується копією довідки.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» є фінансовою установою, яка внесена до Державного реєстру фінансових установ на підставі Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 622 від 24.03.2016 року. ТОВ «Фінстрим» має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, яка видана на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06.04.2017 № 1000, що підтверджується копією відповідного розпорядження. Таким чином, 24.03.2016 року є датою набуття ТОВ «Фінстрим» статусу фінансової установи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції на 24.03.2016) національна комісія, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції здійснює реєстрацію та веде Державний реєстр фінансових установ, а у визначених нею випадках - реєстри осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, забезпечує ведення загальнодоступної інформаційної бази даних про фінансові установи та визначає перелік і вимоги до документів, що подаються для внесення інформації до зазначених реєстрів та бази даних.
Відповідно до п. 6, 7 розділу І Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 року № 41 (в редакції на 24.03.2016), юридична особа набуває статусу фінансової установи з дати внесення відповідного запису про неї до Реєстру. Датою внесення відповідного запису до Реєстру для набуття юридичною особою статусу фінансової установи є дата прийняття Нацкомфінпослуг рішення про внесення фінансової установи до Реєстру. Документом, що підтверджує статус фінансової установи, є свідоцтво.
На підставі розпорядження національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 622 від 24.03.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» було внесено до Державного реєстру фінансових установ як таке, що може надавати такі фінансові послуги: факторинг, фінансовий лізинг, надання гарантій, надання поручительств, надання позик, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, залучення фінансових активів юридичних осіб із зобов`язанням щодо наступного їх повернення без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, також видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 726 від 24.03.2016 року, реєстраційний номер 13103328, що підтверджується копією свідоцтва та копією додатка до свідоцтва.
Після отримання свідоцтва та додатка до нього фінансова компанія має право надавати виключно ті фінансові послуги, які зазначені в додатку до свідоцтва та надання яких не потребує отримання відповідного дозволу/ліцензії. Згідно з копією додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 726 від 24.03.2016 року, ТОВ «ФІНСТРИМ» має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, зокрема, факторинг.
Відповідно до п. 9 розділу І Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 року № 41 (в редакції на 24.03.2016), свідоцтво видається без зазначення строку дії та діє до прийняття Нацкомфінпослуг рішення про виключення фінансової установи з Реєстру та анулювання Свідоцтва.
Станом на дату укладення договору про відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором), а саме 28.10.2021 року, ТОВ «Фінстрим» включено до Державного реєстру фінансових установ.
Обов`язок щодо отримання ліцензії на провадження господарської діяльності на надання послуг з факторингу було встановлено на законодавчому рівні постановою КМУ від 07.12.2016 року № 913 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів).
Ліцензійні умови у частині, що стосується суб`єктів господарювання, які провадять діяльність з надання послуг з фінансового лізингу, надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, надання гарантій та поручительств, надання послуг факторингу та довірчого управління фінансовими активами та внесені до дня набрання чинності цією постановою до Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, застосовуються через шість місяців з дня набрання чинності цією постановою. Орган ліцензування приймає від зазначених суб`єктів господарювання документи, визначені абзацами третім - п`ятим пункту 18 та абзацом третім підпункту 6 пункту 19 Ліцензійних умов, та приймає рішення, передбачені статтями 12 і 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», з дня набрання чинності цією постановою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
На виконання постанови КМУ від 07.12.2016 року № 913, ТОВ «Фінстрим» на підставі Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06.04.2017 року № 1000 було видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг з факторингу, надання послуг з фінансового лізингу, надання гарантій та поручительств.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно ст. 208 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), у письмовій формі належить вчиняти 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до ст. 209 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Власник нерухомого майна має право встановити (скасувати) вимогу нотаріального посвідчення договору (внесення змін до договору), предметом якого є таке майно чи його частина, крім випадків, якщо відповідно до закону такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на нерухоме майно та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. За бажанням фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.
Відповідно до ст. 210 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.
Згідно ст. 215 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст. 509 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514, 516 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення) до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що уступка права вимоги стосується виключно заміни сторони (кредитора), не впливає на зміст самого зобов`язання, і заміна сторони у зобов`язанні не порушує права та інтереси боржника.
Відповідно ст. 49 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення) під факторингом розуміється придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів
Відповідно до ст. 1077 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення) за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення) предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ст. 1079 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення) сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Відповідно до ст. 1080 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення) договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення) боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), у разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), фінансовими вважаються такі послуги: факторинг.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про валюту і валютні операції» (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), небанківські фінансові установи на підставі ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій здійснюють такі валютні операції: факторинг (у частині здійснення розрахунків на території України в іноземній валюті між факторами та клієнтами за операціями з міжнародного факторингу щодо відступлення права грошової вимоги до боржника-нерезидента).
Таким чином, законодавець, визнаючи перелік операцій, для проведення яких фінансовій установі необхідні ліцензія на здійснення валютних операцій, передбачив, що ліцензуванню підлягає виключно міжнародний факторинг. Це пов`язано з тим, розрахунки здійснюються в іноземній валюті за операціями міжнародного факторингу, де боржниками виступають іноземні компанії, тобто фінансування кредитора проводиться в іноземній валюті і в наступному боржник-нерезидент здійснює розрахунки в іноземній валюті.
Оспорюваний договір про відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором) не є операцією з міжнародного факторингу, оскільки боржником за правом вимоги, яке було відступлено, є фізична особа ОСОБА_5 , резидент України.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 199/8059/16 «Укладення оспорюваного договору відступлення права вимоги не підпадає під ознаки здійснення валютної операції, оскільки за вказаним договором передавалась не заборгованість, предметом якої є валютні цінності, а право вимоги такої заборгованості з третьої особи, тобто, відбулось відступлення права вимоги, а не переведення валютного боргу. Такого ж висновку щодо правової природи спірного договору дійшов Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 522/18180/15-ц.
Таким чином, за умовами договору про відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором) новий кредитор отримає право вимоги, а не заборгованість, предметом якої є валютні цінності, а тому оспорюваний договір про відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором) не підпадає під ознаки валютної операції.
Відступлення (передача) права вимоги стосується виключно заміни сторони (кредитора) у зобов`язанні, не впливає на зміст самого зобов`язання, і заміна сторони у зобов`язанні ніяким чином не порушує права та інтереси боржника. Укладення оспорюваного договору про відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором) від 28.10.2021 року не підпадає під ознаки здійснення валютної операції, оскільки за вказаним договором передавалась не заборгованість, предметом якої є валютні цінності, а право вимоги такої заборгованості до третьої особи, тобто відбулось відступлення права вимоги, а не переведення валютного боргу.
Такого ж висновку щодо правової природи спірного договору дійшов Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 757/40858/17-ц.
Згідно пункту 4.1 розділу 4 договору про відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором) від 28.10.2021 року, за відступлене право вимоги новий кредитор сплачує первісному кредиторові суму у розмірі 345 150,00 грн. без ПДВ (ціна Продажу) у день підписання цього договору. Дата проведення повного розрахунку за відступлене право вимоги вважається датою відступлення права вимоги первісним кредитором новому кредитору.
Таким чином, для укладення договору про відступлення права вимоги (за кредитним договором) від 28.10.2021 року чинним законодавством не вимагалося від нового кредитора - ТОВ «Фінстрим» мати ліцензію на здійснення валютних операцій, що виключає можливість застосування до даного правочину положень ч. 1 ст. 227 ЦК України (правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним).
Таким чином, станом на 28.10.2021 року ТОВ «ФІНСТРИМ» мало право на здійснення факторингу без отримання ліцензії на здійснення валютних операцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням..
Аналіз приписів ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» дозволяє зробити висновок, що законодавець прагне, аби в регулятивних цивільних правовідносинах відбувалося одночасне відступлення зобов`язань як за основним, так і за іпотечним зобов`язаннями.
Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до ст. 192 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Слід також зазначити, що посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц та від 16.12.2020 у справі № 461/2900/11 в обґрунтування своєї правової позиції, є такими, що зроблені без урахування Закону України «Про валюту і валютні операції» (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), та внесених до Положення про порядок видачі небанківським фінансовим установам, операторам поштового зв`язку ліцензій на здійснення валютних операцій від 09.08.2002 № 297 змін (в редакції на момент укладення спірних договорів відступлення), (пп. 3 п. 3 розділу 1), згідно якої небанківська установа, яка є фінансовою установою, із дотриманням вимог статті 5 Закону України «Про валюту і валютні операції» здійснює без ліцензії валютні операції, якими є, зокрема, надання послуг факторингу, що не належать до здійснення зазначених у пункті 4 частини другої статті 9 ЗУ «Про валюту і валютні операції» розрахунків на території України в іноземній валюті між факторами та клієнтами за операціями з міжнародного факторингу щодо відступлення права грошової вимоги до боржника нерезидента.
Посилання позивача на п. 1.2 Положення про порядок видачі небанківським фінансовим установам, операторам поштового зв`язку ліцензій на здійснення валютних операцій від 09.08.2002 № 297 також є безпідставним, оскільки спірний договір про відступлення права вимоги № 97/21 (за кредитним договором) укладено 28.10.2021 року, а зазначений пункт був виключений з Положення 28.12.2017 року.
Твердження позивача про те, що ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає передачу права вимоги за кредитами в іноземній валюті, потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями, не відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент вчинення спірного правочину.
Тобто, укладення оспорюваного договору про відступлення права вимоги № 97/21 за кредитним договором) від 28.10.2021 року не підпадає під ознаки здійснення валютної операції, оскільки за вказаним договором передавалась не заборгованість, предметом якої є валютні цінності, а право вимоги такої заборгованості до третьої особи, тобто, відбулось відступлення права вимоги, а не переведення валютного боргу.
Такого ж висновку щодо правової природи спірного договору дійшов Верховний суд у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 522/18180/15-ц та постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 757/40858/17-ц.
Таким чином, станом на 28.10.2021 року ТОВ «Фінстрим» мало право на здійснення факторингу на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 726 від 24.03.2016 року, додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, яка видана на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.04.2017 № 1000, без отримання ліцензії на здійснення валютних операцій.
Тим самим, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому відмовляє у задоволенні позову.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд скасовує застосовані раніше заходи забезпечення позову. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 12, 19, 76, 77, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354, ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна, про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки і кредитними договорами та скасування записів в держреєстрі - відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2022, якою було заборонено державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:        Ю.В. Горбачова