Справа № 991/8427/26
Провадження № 1-кп/991/70/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
Іменем України

14 липня 2026 року м. Київ 
Вищий антикорупційний суд у складі:
головуючої судді  ОСОБА_1 , 
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого (з власних технічних засобів) ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,
представників потерпілого ДП «Поліграфічний комбінат Україна» 
по виготовленню цінних паперів" ОСОБА_7 , ОСОБА_8 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу суду в місті Києві обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 22 червня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52026000000000318 від 08 червня 2026 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, останнє місце проживання та реєстрації в Україні АДРЕСА_1 ,  місце проживання за кордоном АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одружений, на час інкримінованих злочинів працював консутьтантом компанії "Herschel Security", на даний час не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, 2014 р.н., не військовозобов`язаний, не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які передбачають кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується особа.
Згідно з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у пособництві заволодінню чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин. 
У продовж 2014-2017 років ОСОБА_5 сприяв ОСОБІ 1 ПОСАДА 1 (матеріали щодо якої перебувають в іншому кримінальному провадженні), а також іншим особам, заволодіти за попередньою змовою між собою коштами Поліграфкомбінату в особливо великих розмірах під час закупівлі матеріалів для виготовлення бланків документів.
Так, ОСОБА 1, перебуваючи на ПОСАДА 1, організувала закупівлю матеріалів для виготовлення бланків документів у компаній «Hologram Industries» (з грудня 2015 року - «Surys») та «Art-Line Projekt GmbH» через підконтрольну їй компанію - посередника «OU Feature» за завищеними цінами. Водночас ОСОБА 1, будучи з 15 серпня 2013 року фактично бенефіціарним власником компанії-посередника та внаслідок здійснення закупівель спільно з іншими особами, заволоділа коштами Поліграфкомбінату (різницею між ринковою вартістю закупки у реальних постачальників та завищенням вартості, яке відбувалося через перепродаж з використанням компанії посередника) на суму 20 437 424,89 євро, що становить 450 012 522,97 гривень.
Контролюючи фінансово-господарську діяльність компанії «OU Feature» через ОСОБА_9 (яка засуджена в вказаний злочин та вирок набув законної сили), ОСОБУ 4 ПОСАДА 4 (матеріали щодо якої перебувають в іншому кримінальному провадженні) та ОСОБУ 3 ПОСАДА 3 (матеріали щодо якої перебувають в іншому кримінальному провадженні), ОСОБА 1 здійснювала вирішальний вплив на управління та господарську діяльність вказаної компанії та розпоряджалася вказаними коштами на власний розсуд.
Частину коштів у сумі 1 544 790 доларів США ОСОБА 1 за допомогою ОСОБИ 5 та ОСОБА_10 (яка засуджена в вказаний злочин та вирок набув законної сили) через ланцюг компаній із рахунків «OU Feature» перевела на підконтрольні їй та її довіреним особам рахунки. 
При цьому, ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_11 (який засуджений в вказаний злочин та вирок набув законної сили) та іншими особами, сприяли ОСОБІ 1 у заволодінні коштами Поліграфкомбінату у результаті проведення закупівлі матеріалів для виготовлення бланків документів у компанії «Hologram Industries» («Surys») через підконтрольну йому компанію - посередника «OU Feature» за завищеними цінами на суму 6 077 958,82 євро, що становить 159 878 195,42 гривень.
ОСОБА_5 у ході вчинення кримінального правопорушення:
- забезпечував комунікацію між ОСОБОЮ 1 та іншими співучасниками з представниками компанії «Hologram Industries» («Surys»), у тому числі організовував їх зустрічі, передавав їм вказівки від ОСОБИ 1, вчиняв інші дії, необхідні для реалізації злочинного умислу - купівлі витратних матеріалів через естонську компанію - посередника, а не безпосередньо у виробника;
- з метою створення штучного обґрунтування для закупівлі витратних матеріалів Поліграфкомбінатом у компанії «Hologram Industries» («SURYS») через посередника «OU Feature» готував проєкти договорів між Поліграфкомбінатом, «Hologram Industries» («SURYS») та «OU Feature», листів, інших документів. Ці дії мали на меті виправдати необхідність таких закупівель; 
- супроводжував здійснення закупівлі матеріалів компанією OU Feature за ринковою вартістю та подальшу їх поставку на адресу Поліграфкомбінату за завищеною вартістю;
- на виконання вказівок ОСОБИ 1 вчиняв дії з приховування постачання компанією «OU Feature» витратних матеріалів за завищеними цінами. Ці дії були спрямовані на маскування незаконного характеру операцій та ускладнення їх виявлення контролюючими та правоохоронними органами.
У результаті вказаних дій ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_11 отримали протягом 2015-2017 років фінансову вигоду у сумі 74 319,6 євро, які надійшли від компанії «Herschel Security» на банківський рахунок ОСОБИ 3 РАХУНОК 1, відкритий у банку BRED Banque Populaire, та 169 660,37 євро, які надійшли від компанії «Herschel Security» на банківський рахунок ОСОБА_11 IBAN: НОМЕР_1 , відкритий у банку Banque SBE. 
ОСОБА 1 у період з 19 грудня 2011 року до 11 січня 2017 року обіймала ПОСАДУ 1, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.
У період 2013-2017 років Поліграфкомбінат здійснював свою діяльність на підставі двох статутів: у період з 14 травня 2010 року по 06 листопада 2013 року - Статуту, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 травня 2010 року № 266 (далі - Статут, затверджений 14 травня 2010 року) та у період з 07 листопада 2013 року по 13 березня 2017 року - Статуту, затвердженого постановою Правління НБУ від 07 листопада 2013 року № 443 (далі - Статут, затверджений 07 листопада 2013 року).
04 липня 2013 року прийнято нову редакцію п. 8 ст. 15 ЗаконуУкраїни "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", якою можливість виготовлення бланків документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, та документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, надано виключно Поліграфкомбінату.
Враховуючи, що Поліграфкомбінат набув монопольних можливостей на виготовлення бланків документів, що посвідчують особу, у ОСОБИ 1 виник злочинний умисел на заволодіння коштами Поліграфкомбінату під час закупівлі матеріалів для подальшого виготовлення бланків документів.
У ОСОБА_5 та ОСОБА_11 існували довірчі та ділові відносини з ОСОБОЮ 1, які виникли не пізніше лютого 2013 року, що підтверджується листуванням між ними. Станом на червень 2013 року ОСОБА_5 представляв інтереси іноземних компаній, які постачали на Поліграфкомбінат свою продукцію, серед яких «Arjo Systems», «Gleitsman Security Inks GmbH».
На початку липня 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_11 повідомили посадову особу «Herschel Security» ОСОБА_19 ( ОСОБА_13 ), з яким на той час були знайомі, що Поліграфкомбінат планує випускати новий паспорт. У свою чергу останній повідомив про цю обставину службових осіб компанії «Hologram Industries», зазначивши, що компанія «Hologram Industries» може запропонувати свою продукцію.
У зв`язку з цим 30 липня 2013 року ПОСАДА 1 ОСОБІ 1 надійшов лист від менеджера компанії «Hologram Industries» з проханням прийняти 01 серпня 2013 року на підприємстві представника компанії для проведення презентації продукції.
01 серпня 2013 року в адміністративному приміщенні Поліграфкомбінату ОСОБА_5 та ОСОБА_11 познайомили ОСОБУ 1 з представником компанії «Hologram Industries» ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та забезпечили останньому можливість проведення презентації матеріалів компанії.
12 серпня 2013 року на адресу компанії «Hologram Industries» надіслано лист за підписом ОСОБИ 1 № 74000-15/1974 з проханням розробити графічний дизайн плівки для її нанесення на полікарбонатну сторінку паспорта, а також надано технічні вимоги та файл з необхідним дизайном гравюри, дизайном лицьової та зворотної сторони полікарбонатної паспортної сторінки.
27 серпня 2013 року ОСОБІ 1 надійшов лист від проєктного менеджера компанії «Hologram Industries» з проханням надати технічну інформацію, яка необхідна для підготовки зразків полікарбонатних листів з голограмою для подальшого виготовлення карток на обладнанні  «Мельцер».
13 вересня 2013 року компанією «Hologram Industries» виготовлено проєкти дизайнів сторінок паспорта громадянина України для виїзду за кордон з нанесеними зображеннями імплантованих захисних елементів. 
У період з 12 вересня 2013 року до 14 вересня 2013 року ОСОБА 1 безпосередньо відвідувала компанію «Hologram Industries» разом з ОСОБА_5 з метою ознайомлення з комплектуючими матеріалами для виготовлення біометричних паспортів.
17 вересня 2013 року ОСОБІ 1 надійшов лист від представника компанії «Hologram Industries» ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), яким висловлюється подяка ОСОБІ 1 за візит до «Hologram Industries», що дозволило просунутися в роботі над спільним проєктом щодо розробки дизайну. Також листом надсилалася графічна пропозиція для затвердження.
З наведеного вбачається, що станом на вересень 2013 року у Поліграфкомбінату була реальна можливість здійснювати закупівлю матеріалів, необхідних для виготовлення бланків документів, безпосередньо в «Hologram Industries» за ринковими цінами.
Незважаючи на вказані ділові контакти, ОСОБА 1 вирішила організувати та здійснювати закупівлю Поліграфкомбінатом необхідних матеріалів у вказаної компанії за посередництва підконтрольного їй суб`єкта господарювання за завищеними цінами, що надало б їй можливість заволодіти коштами Поліграфкомбінату у вигляді різниці між ринковими цінами на матеріали та цінами, за якими вони постачатимуться на очолюване ним державне підприємство.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння коштами Поліграфкомбінату, ОСОБА 1 у період з 04 липня 2013 року (дата набуття Поліграфкомбінатом монопольних можливостей на виготовлення бланків документів, що посвідчують особу) по 15 серпня 2013 року дійшла спільної домовленості (увійшла у злочинну змову) щодо вчинення скоординованих дій, спрямованих на заволодіння коштами Поліграфкомбінату, з ОСОБОЮ 2 (матеріали щодо якої перебувають в іншому кримінальному провадженні) та довіреною особою ОСОБОЮ 6 (яка до надходження вказаного обвинувального акту померла). 
15 серпня 2013 року ОСОБА 6 стала єдиним акціонером естонської компанії «OU Feature», через яку надалі планувалося закуповувати матеріали у компанії «Hologram Industries», а згодом за завищеними цінами постачати Поліграфкомбінату.
Цього ж дня ОСОБУ 4 призначено на ПОСАДУ 4 у естонській компанії «OU Feature», яка повинна була забезпечувати здійснення господарської діяльності компанії під контролем та в інтересах ОСОБИ 1.
Зі свого боку, ОСОБА 4 за погодженням з ОСОБОЮ 6 прийняла на ПОСАДУ 3 у компанії «OU Feature» з 18 листопада 2013 року свою дружину ОСОБУ 3.
Таким чином, ОСОБА 6 підібрала іноземний суб`єкт господарювання - компанію «OU Feature», залучила до керівництва компанією довірених осіб, які виконуватимуть вказівки ОСОБИ 1 та забезпечать видимість законності участі компанії «OU Feature» у постачанні витратних матеріалів для Поліграфкомбінату за цінами, визначеними ОСОБОЮ 1.
Крім цього, для реалізації злочинного умислу ОСОБА 1 залучила до вчинення злочину своїх довірених осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , які на той час уже мали контакти зі службовими особами «Hologram Industries» як безпосередньо, так і через посадову особу «Herschel Security» ОСОБА_19 ). ОСОБА_5 та ОСОБА_11 також володіли французькою мовою, що дозволяло ОСОБІ 1 через них вести ефективну комунікацію з французькою компанією без залучення перекладачів чи інших офіційних представників Поліграфкомбінату, які не були обізнані зі злочинним планом ОСОБИ 1. 
ОСОБА 1 у період з 04 вересня 2013 року через ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , а також безпосередньо під час перебування з ОСОБА_5 у період 12-14 вересня 2013 року у відрядженні в компанії «Hologram Industries», висунула умову, що продукція їх компанії для Поліграфкомбінату може поставлятися виключно через естонську компанію «OU Feature». При цьому з метою маскування злочинного умислу ОСОБИ 1, спрямованого на заволодіння коштами державного підприємства, ініціатором залучення естонської компанії повинна була стати компанія «Hologram Industries».
Зокрема, 04 вересня 2013 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБОЮ 1, ОСОБА_11 надіслав електронний лист на адресу представника компанії «Herschel Security» ОСОБА_19 ). Вказаним листом повідомлялося, що ОСОБА_11 обговорив з ОСОБА_44 (менеджером компанії «Hologram Industries» ОСОБА_20 ( ОСОБА_17 ))прогрес у проєкті «паспорт». Крім цього, повідомив, що умовою замовника щодо співпраці з компанією «Hologram Industries» є обов`язкове залучення естонської компанії, яка матиме ексклюзивні права на території України.
Цього ж дня ОСОБА_11 надіслав ще один електронний лист на адресу ОСОБА_19 ), яким передано повідомлення від ОСОБИ 1 про те, що ексклюзивним продавцем продукції компанії «Hologram Industries» для Поліграфкомбінату буде компанія «OU Feature». 
Одразу після відрядження ОСОБИ 1 до компанії «Hologram Industries», яке відбулося 12-14 вересня 2013 року, увечері 14 вересня 2013 року ОСОБА_11 та ОСОБА_5 обмінялися електронними листами, у яких містилися різні варіанти проєкту листа від імені посадової особи компанії «Hologram Industries» на Поліграфкомбінат з пропозицією схеми роботи через компанію «OU Feature». 
15 вересня 2013 року ОСОБА_11 надіслав електронним листом ОСОБА_21 ( ОСОБА_17 ) остаточний проєкт листа, зазначивши, що він погоджений із ОСОБОЮ 1, а 16 вересня 2013 року генеральний директор компанії «Hologram Industries» ОСОБА_22 ( ОСОБА_23 ) надіслав ОСОБІ 1 лист з пропозицією для оптимізації і прискорення робіт з реалізації проєкту використовувати можливості дистриб`ютора компанії «OU Feature», який повністю відповідав тому проєкту листа, який надіслав ОСОБА_11 .
Листом за підписом ОСОБИ 1 від 17 вересня 2013 року № 74000-15/2330 на адресу компанії «Hologram Industries» підтверджено запропоновану схему подальшої співпраці, внаслідок чого створено видимість, що прохання діяти через естонську компанію «OU Feature» надійшло від «Hologram Industries», а не ОСОБИ 1.
У результаті ОСОБА 1, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими особами, забезпечила можливість постачати Поліграфкомбінату матеріали від компанії «Hologram Industries»через підконтрольну їй компанію «OU Feature» за завищеними цінами та створила передумови для подальшого заволодіння коштами державного підприємства у вигляді різниці.
Першим проєктом контракту між «Hologram Industries» та «OU Feature» ОСОБА_5 і ОСОБА_11 обмінялися у електронному листі від 25 вересня 2013 року, однак через незадоволення ОСОБИ 1 розробленим «Hologram Industries» дизайном, необхідністю проведення випробувань продукції та налаштування обладнання у Поліграфкомбінаті та з інших причин поставки полікарбонатних сторінок із нанесеними голографічними захисними елементами були відкладені на 2014 рік.
При цьому для надання видимості законності проведення процедури обрання можливого постачальника матеріалів для Поліграфкомбінату та забезпечення укладення контрактів саме з компанією «OU Feature», ОСОБА 1 дійшла злочинної домовленості з ОСОБОЮ 2, яка використовуючи своє службове становище ПОСАДИ 2, як посадової особи, відповідальної за вивчення та аналіз вітчизняних та зарубіжних ринків, підготовку та укладення зовнішньоекономічних контрактів, зобов`язана була обґрунтувати доцільність обрання можливим постачальником необхідних матеріалів для Поліграфкомбінату саме компанії «OU Feature».
Крім того, наказом директора Поліграфкомбінату від 01 серпня 2012 року № 96 затверджено персональний склад Конкурсної комісії, яким ОСОБУ 2 включено до складу Конкурсної комісії, у зв`язку із чим вона була наділена повноваженнями оцінки комерційних пропозицій та обрання постачальників товарів.
У лютому - березні 2014 року ОСОБА 1 залучила до виконання злочинного умислу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зокрема, в обов`язки ОСОБА_9 входили контроль за фінансово-господарською діяльністю компанії «OU Feature» та розпорядження коштами, які надходили на рахунки компанії в інтересах ОСОБИ 1
27 лютого 2014 року було зареєстровано на Маршалових островах компанію «Marifund LTD», єдиним акціонером якої стала ОСОБА_9 .
Діючи в інтересах ОСОБИ 1, 11 березня 2014 року ОСОБА 6 продала свою частку у статутному капіталі компанії «OU Feature» за символічною ціною в 
1 євро компанії «Marifund LTD». 
Продаж частки у статутному капіталі компанії «OU Feature» офшорній компанії «Marifund LTD» дозволив ОСОБА_9 опосередковано стати єдиним учасником естонської компанії, тим самим не привертати увагу до зв`язку ОСОБИ 1 з компанією «OU Feature».
На час продажу частки у статутному капіталі «OU Feature» ОСОБА 6 уже налагодила роботу компанії, що полягала у перепродажі витратних матеріалів Поліграфкомбінату, через надання постійних вказівок ОСОБІ 4 ПОСАДА 4 та ОСОБІ 3 ПОСАДА 3, які забезпечували поточну діяльність. 
ОСОБА_9 продовжила діяльність ОСОБИ 6, у тому числі використовуючи електронну пошту останньої: «ІНФОРМАЦІЯ_12», а також особисті електронні пошти: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », підтримуючи за необхідності комунікацію між посадовими особами Поліграфкомбінату, компаній «OU Feature» і «Hologram Industries» («Surys»), та передаючи вказівки від ОСОБИ 1 менеджерам та керівнику компанії «OU Feature». 
Окрім цього, ОСОБА_9 забезпечувала контроль за фінансово-господарською діяльністю компанії «OU Feature» та розпорядженням коштами, які надходили на рахунки компанії в інтересах ОСОБИ 1, зокрема їй було надано у період з 23 квітня 2014 року по 26 травня 2017 року право доступу до рахунку компанії «OU Feature», відкритому у банківській установі «AS SEB Pank». 
У зв`язку з цим, ОСОБА 1 продовжувала контролювати фінансово-господарську діяльність компанії «OU Feature», мала можливість через ОСОБА_9 як єдиного учасника компанії «MARIFUND LTD» (яка у свою чергу була єдиним учасником компанії «OU Feature») і ОСОБУ 4 ПОСАДА 4 здійснювати вирішальний вплив на управління та господарську діяльність вказаної компанії, а отже, можливість розпоряджатися вказаними коштами на власний розсуд.
У квітні 2014 року ОСОБА 2 схилила членів Конкурсної комісії у квітні 2014 року до обрання компанії «OU Feature» можливим постачальником матеріалів для виготовлення бланків документів Поліграфкомбінату.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА 1 10 квітня 2014 року уклав від імені Поліграфкомбінату з компанією «OU Feature», в особі ОСОБИ 4, контракт № 2014-04-10/26 на закупівлю витратних матеріалів для ламінаційної лінії «Мельцер». 
Пунктом 1.2 вказаного контракту визначено, що продавець поставляє Товар партіями. На кожну партію Товару Сторони оформляють і підписують Специфікацію, у якій вказують найменування, ціну за кожну одиницю виміру Товару, кількість і вартість замовленої партії Товару. Специфікації, підписані Сторонами, є доповненнями до цього Контракту і його невід`ємними частинами.
26 листопада 2014 року ОСОБА 4 уклала з компанією «Hologram Industries» контракт на виготовлення лазероактивного прозорого полікарбонату з імплантованим захисним елементом (голограмою), необхідного для виготовлення офіційних документів, що посвідчують особу для виїзду за кордон, виробництва Поліграфічного комбінату «Україна».
Текст договору між компаніями «Hologram Industries» та «OU Feature» з боку «OU Feature» з початку жовтня 2014 року готувався ОСОБОЮ 1, ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , про що ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) у листі від 08 жовтня 2014 року.
У межах дії контракту № 2014-04-10/26 між Поліграфкомбінатом та компанією «OU Feature» підписано ряд специфікацій, з яких специфікації № 5, 7, 8, 11, 13, 14 містили товари, які були придбані у компанії «Hologram Industries».
На виконання умов контракту № 2014-04-10/26 від 10 квітня 2014 року компанією «OU Feature» у період з 30 квітня 2014 року до 24 грудня 2015 року на адресу Поліграфкомбінату поставлено матеріали на загальну суму 11 831 189, 62 євро, з яких матеріали, які були придбані у компанії «Hologram Industries» - на суму 4 791 560 євро.
За поставлені матеріали згідно зі специфікаціями №№ до 1-5, 7-11, 13-14 до контракту № 2014-04-10/26 від 10 квітня 2014 року з рахунку Поліграфкомбінату № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ТК Кредит» та № НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк» на рахунок компанії «OU Feature» № НОМЕР_4 в банківській установі «AS SEB Pank» у період з 28 травня 2014 року по 02 серпня 2016 року перераховано кошти у сумі 11 831 189, 62 євро, з яких за матеріали, які були придбані у компанії «Hologram Industries» - 4 791 560 євро.
Компанія «OU Feature» придбала матеріали в компанії «Hologram Industries» («Surys») згідно з контрактом від 26 листопада 2014 року за значно нижчими цінами.
Внаслідок вищевказаних злочинних дій Поліграфкомбінату завдано майнової шкоди (збитків) на суму 3 128 650, 44 євро, що становило 75 478 803, 04 гривень, враховуючи офіційні курси гривні до євро на дати постачання матеріалів.
У результаті закупівлі Поліграфкомбінатом витратних матеріалів компанії «Hologram Industries» в естонської компанії «OU Feature» згідно з контрактом № 2014-04-10/26 від 10 квітня 2014 року за завищеними цінами ОСОБА 1 за пособництва ОСОБА_5 та інших осіб заволодів коштами державного підприємства на суму 3 128 650,44 євро, що становило 75 478 803,04 гривень. 
ОСОБА 1 спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вчиняли дії, спрямовані на приховання факту заволодіння коштами Поліграфкомбінату шляхом закупівлі товарів через контрольовану компанію за завищеними цінами, чим усували перешкоди для вчинення цього триваючого злочину. 
Так, протягом травня - червня 2014 року працівники «Hologram Industries» спільно з ОСОБОЮ 1, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 підготували проєкти офіційних листів від імені керівників Поліграфкомбінату, «OU Feature» та «Hologram Industries», якими повторно підтвердили схему поставки продукції «Hologram Industries» на Поліграфкомбінат через компанію «OU Feature», яка на додаток до дистриб`ютора виступила автором дизайну захисного елементу (голограми).
Насправді компанія «OU Feature» не брала участі у розробці захисних елементів чи їх виробництві, а використовувалась виключно як формальний посередник для заволодіння коштами Поліграфкомбінату та їх подальшої легалізації.
Переклад остаточних проєктів зазначених листів російською мовою, які згодом були підписані та офіційно надіслані, 10 червня 2014 року ОСОБА_11 направив ОСОБІ 1 на електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » для погодження.
Крім того, 15 грудня 2014 року ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБИ 1 надіслав електронного листа ОСОБА_21 ( ОСОБА_17 ) та ОСОБА_24 ( ОСОБА_25 ), у якому повідомив, що товар першої поставки надійшов до покупця без товаросупровідних документів і звернувся з проханням їх надати. Того ж дня у окремому листі до ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБИ 1 зазначив, що створюється враження, ніби компанія «Hologram Industries» має намір розірвати договір, та повторно наголосив на необхідності надання відповідних документів.
24 грудня 2014 року ОСОБА_11 надіслав електронного листа ОСОБА_21 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_24 ( ОСОБА_25 ) та ОСОБА_19 ( ОСОБА_13 ), в якому повідомив, що товар другої поставки прибув до України з товаросупровідними документами компанії «Hologram Industries», а не «OU Feature». У цих документах була зазначена ціна продажу «Hologram Industries» для «OU Feature», що суперечило раніше погодженій схемі постачання. ОСОБА_11 наголосив, що такі дії було вчинено всупереч прямим інструкціям ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які вимагали дотримання фіктивної ролі «OU Feature» як самостійного постачальника. У зв`язку з цим ОСОБА 1 розцінив такі дії як особисту дискредитацію, погрожував розірвати контракт, ініціювати зміни специфікацій та вилучення захисного елементу, який постачався компанією «Hologram Industries».
ОСОБА 2 21 січня 2016 року підготувала службову записку голові Конкурсної комісії Поліграфкомбінату з пропозицією продовжити співпрацю з компанією «OU Feature» та укласти контракт на придбання витратних матеріалів для ламінаційної лінії «Мельцер».
21 січня 2016 року під час засідання Конкурсної комісії, ОСОБА 2, використовуючи своє службове становище,забезпечила прийняття членами Конкурсної комісії рішення щодо подальшої співпраці з компанією «OU Feature» та обрання цього суб`єкта господарювання як можливого подальшого постачальника матеріалів Поліграфкомбінату, необхідних для виготовлення бланків документів.
ОСОБА 1 22 січня 2016 року уклала від імені Поліграфкомбінату з компанією «OU Feature» контракт № 2016-01-22/1 на закупівлю витратних матеріалів для ламінаційної лінії «Мельцер». 
Пунктом 1.2 вказаного контракту визначено, що продавець поставляє Товар партіями. На кожну партію Товару Сторони оформляють і підписують Специфікацію, у якій вказують найменування, ціну за кожну одиницю виміру Товару, кількість і вартість замовленої партії Товару. Специфікації, підписані Сторонами, є доповненнями до цього Контракту і його невід`ємними частинами.
У межах дії вказаного контракту між Поліграфкомбінатом та компанією «OU Feature» підписано, у тому числі, специфікації, що містили товари, придбані у компанії «Hologram Industries».
На виконання умов контракту № 2016-01-22/1 від 22 січня 2016 року та згідно із вказаними специфікаціями, компанією «OU Feature» у період з 08 лютого 2016 року до 30 січня 2017 року на адресу Поліграфкомбінату поставлено матеріали на загальну суму 9 709 457, 65 євро, з яких матеріали, які були придбані у компанії «Hologram Industries» («Surys») - на суму 4 544 000 євро. 
За поставлені матеріали згідно зі специфікаціями №№ 1-8, 11-14 та 17 до контракту № 2016-01-22/1 від 22 січня 2016 року з рахунку Поліграфкомбінату № НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк» на рахунок компанії «OU Feature» № НОМЕР_4 в банківській установі «AS SEB Pank» у період з 01 лютого 2016 року до 02 травня 2017 року перераховано кошти у сумі 9 709 457,65 євро, з яких за матеріали, які були придбані у компанії «Hologram Industries» («Surys») - 4 544 000 євро.
При цьому вказані матеріали компанія «OU Feature» придбала у компанії «Hologram Industries» («Surys») згідно з контрактом від 26 листопада 2014 року за значно нижчими цінами.
У ході виконання контракту ОСОБА_5 продовжував вести за узгодженням з ОСОБОЮ 1 комунікацію з посадовими особами «Hologram Industries» («Surys») щодо придбання в компанії витратних матеріалів для ламінаційної лінії «Мельцер» (у розрізі окремих специфікацій), графіку їх поставок, надавав необхідні вказівки ОСОБІ 4 та ОСОБІ 3, вирішував поточні питання діяльності «OU Feature» для забезпечення поставок витратних матеріалів «Hologram Industries» на Поліграфкомбінат. 
У результаті закупівлі Поліграфкомбінатом витратних матеріалів компанії «Hologram Industries» в естонської компанії «OU Feature» згідно з контрактом № 2016-01-22/1 від 22 січня 2016 року за завищеними цінами, ОСОБА 1 за пособництва ОСОБА_5 та інших осіб заволодів коштами державного підприємства на суму 2 949 308, 38 євро, що становило 84 399 392, 38 гривень.
ОСОБА_5 протягом вчинення своїх злочинних дій був достовірно обізнаним, що: 
- Поліграфкомбінат міг самостійно закуповувати витратні матеріали у виробника - «Hologram Industries», з яким велися переговори влітку 2013 року;
-керівництво компанією «OU Feature» здійснюється довіреними особами ОСОБИ 1, а сам ОСОБА 1 є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) компанії;
-ціни, за якими компанія «OU Feature» продавала витратні матеріали Поліграфкомбінату, у декілька разів перевищували ціни, за якими вона їх закуповувала у компанії «Hologram Industries». 
При цьому ОСОБА_5 був особисто матеріально зацікавлений у поставках продукції «Hologram Industries» Поліграфкомбінату, оскільки відповідно до договору комерційного партнерства від 21 жовтня 2013 року, укладеного між «Herschel Security» та ОСОБА_5 , якого 01 серпня 2016 року замінив ОСОБА_11 , останні отримували певну частку грошових коштів за кожну поставку витратних матеріалів «Hologram Industries» Поліграфкомбінату через компанію «OU Feature», фіксовану у відсотках від суми поставки. 
На підставі вищезазначеного договору ОСОБА_11 та ОСОБА_5 протягом 2015 - початку 2017 років отримали від компанії «Herschel Security» 74 319, 6 євро, які надійшли на банківський рахунок ОСОБА_5 IBAN: НОМЕР_5 , відкритий у банку BRED Banque Populaire, та 169 660, 37 євро, які надійшли на банківський рахунок ОСОБА_11 IBAN: НОМЕР_1 , відкритий у банку Banque SBE. 
«Herschel Security» у свою чергу отримало вказані грошові кошти від «Hologram Industries» («Surys») за результатами поставок витратних матеріалів на Поліграфкомбінат через компанію «OU Feature» по контрактах, які були підписані ОСОБОЮ 1.
Вказані обставини вказують на опосередковану особисту зацікавленість ОСОБА_5 у заволодінні ОСОБОЮ 1 коштами Поліграфкомбінату у результаті поставки компанією «OU Feature» витратних матеріалів до ламінаційної лінії «Мельцер» за завищеними цінами, оскільки чим більше таких матеріалів було поставлено, тим більшою відповідно була сума грошових коштів, якою заволодів ОСОБА 1, а також винагорода ОСОБА_5 .
Крім того, згідно з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, а саме у пособництві одержання службовою особою неправомірної вигоди в особливо великих розмірах для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчиненому за таких обставин.
ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБОЮ 1, ОСОБА_11 та іншими особами, сприяв ОСОБІ 1 у вчиненні вимагання та у період з 08 серпня 2014 року по 02 лютого 2017 року одержання від посадових осіб «Hologram Industries» («Surys») неправомірної вигоди в особливо великому розмірі. Такою вигодою стали авторськіправа на графічні дизайни захисних елементів, зареєстровані в Офісі інтелектуальної власності Європейського Союзу під номерами 002541599-0001, 002824045-0001, 002824045-0002, 003735737-0001, 003735737-0002, 003735737-0003. На вимогу ОСОБИ 1 відповідні авторські права були зареєстровані за компанією «OU Feature», кінцевим бенефіціарним власником і фактичним розпорядником якої була ОСОБА 1 
Вказану неправомірну вигоду ОСОБА 1 одержала за вчинення дій з використанням наданого їй службового становища на ПОСАДІ 1 в інтересах компанії «Hologram Industries» («Surys»), зокрема визнання її ексклюзивним виробником захисного ламінату для виготовлення українських ідентифікаційних документів та укладення відповідних договорів на постачання цієї продукції державному підприємству. 
Відповідно до договору продажу 99% частки у статутному капіталі компанії «Inversio Partners LLC», укладеного 05 липня 2016 року між компаніями «Pareton Consulting Limited» та «Har-Lex, L.L.C» вартість зареєстрованих графічних дизайнів захисних елементів була оцінена у 7 344 180, 95 євро. Надалі, за договором від 09 березня 2018 року, компанія «Surys» («Hologram Industries») перерахувала на рахунки компанії «OU Feature» у період з 02 липня 2018 року по 25 лютого 2021 року грошові кошти на загальну суму 6 999 324, 99 євро у вигляді роялті та компенсації за використання відповідних графічних дизайнів у захисних елементах для паспорту громадянина України для виїзду за кордон та ID-картки.
У процесі заволодіння коштами Поліграфкомбінату у ОСОБИ 1 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди у вигляді авторських прав на дизайн захисних елементів, що використовуються в українських офіційних документах. Авторські права на графічний дизайн захисних елементів були потрібні ОСОБІ 1 для того, щоб обґрунтувати необхідність закупівлі Поліграфкомбінатом витратних матеріалів через естонську компанію «OU Feature», яку вона контролювала, а не безпосередньо у виробника, що полегшувало заволодіння грошовими коштами Поліграфкомбінату.
Окрім цього, наявність таких авторських прав надала б ОСОБІ 1 законні підстави отримувати кошти від продажу голографічних захисних елементів Поліграфкомбінату навіть після її звільнення з посади у разі виключення естонської компанії «OU Feature» з ланцюга поставок. 
У зв`язку з цим ОСОБА 1 орієнтовно у квітні 2014 року надала вказівку ОСОБА_11 та ОСОБА_5 переконати представників компанії «Hologram Industries» передати авторські права на дизайн захисного елементу (голограми) компанії «OU Feature». На виконання цієї вказівки ОСОБА_11 та ОСОБА_5 повідомили про відповідну вимогу ОСОБИ 1 ОСОБА_20 (ОСОБА_20). Останній у електронному листі від 24 квітня 2014 року до директора з маркетингу та продажів компанії «Hologram Industries» ОСОБА_26 ( ОСОБА_27 ) зазначив, що агенти ( ОСОБА_11 та ОСОБА_5 ) повідомили його про проблему з ОСОБОЮ 1, яка наполягає на отриманні авторських прав на дизайн захисних елементів чи хоча б на співавторство при їх реєстрації - в іншому випадку вона припинить співпрацю з «Hologram Industries». 
З метою документального забезпечення висунутої ОСОБОЮ 1 вимоги щодо передачі авторських прав на дизайн голографічного захисного елементу компанії «OU Feature», ОСОБА_11 та ОСОБА_5 не пізніше 29 квітня 2014 року підготували проєкт листа від імені ОСОБИ 4 на адресу компанії «Hologram Industries» із проханням підтвердити згоду на надання прав співавторства компанії «OU Feature». Указаний текст ОСОБА_11 погодив з ОСОБОЮ 1, надіславши їй 29 квітня 2014 року на ЕЛЕКТРОННУ ПОШТУ 1. Після погодження, цього ж дня лист був переадресований ОСОБІ 6 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 з вказівкою надіслати його з естонської електронної пошти на електронну пошту ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Упродовж травня 2014 року ОСОБА_11 та ОСОБА_5 продовжили активні спроби переконати представників «Hologram Industries» передати авторські права на дизайн захисного елементу (голограми) компанії «OU Feature». Для цього було залучено представника компанії «Herschel Security» ОСОБА_19 ), а також організовано конференц-дзвінок між ОСОБОЮ 1 та директором з маркетингу та продажів «Hologram Industries» ОСОБА_28 ( ОСОБА_27 ).
ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_19 ) надіслав листа ОСОБА_26 ( ОСОБА_27 ), президенту компанії «Surys» ОСОБА_29 ( ОСОБА_23 ) та ОСОБА_21 ( ОСОБА_17 ), у якому описав ситуацію як критичну. Він зазначив, що ключовою перепоною у переговорах стала вимога ОСОБИ 1 щодо співавторства на дизайн захисного елементу. ОСОБА_19 ( ОСОБА_31 ) спробував переконати адресатів у необхідності задоволення вимоги, у тому числі зазначивши, що після запуску паспорта для виїзду за кордон будуть також інші продукти, зокрема паспорт громадянина України (ID-картка). 
23 травня 2014 року ОСОБА_32 ( ОСОБА_27 ) у листі до ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), копію якого отримав ОСОБА_19 ( ОСОБА_13 ), виклала узгоджений план, який можна обговорити з ОСОБОЮ 1. Згідно з цим планом:
- Поліграфкомбінат повинен написати «Hologram Industries» листа про те, що Поліграфкомбінат обрав графічний дизайн компанії «OU Feature», яка володіє виключними правами на нього, та просить виготовити плівку за цим дизайном для паспортів. Поліграфкомбінат доручив компанії «OU Feature» закупити плівки у « ОСОБА_33 » та просить останню продати їх «OU Feature», яка перепродасть їх Поліграфкомбінату; 
- компанія «OU Feature» повинна надіслати окремого листа до «Hologram Industries», до якого додати дизайн голографічних захисних елементів, розроблений «Hologram Industries», але вказати себе як автора. 
Крім цього, ОСОБА_32 ( ОСОБА_27 ) вказала, що « ОСОБА_34 » та «Herschel Security» повинні видалити усю кореспонденцію зі згадками про те, що « ОСОБА_33 » виготовила дизайн, а остання буде заперечувати його виготовлення.
26 травня 2014 року ОСОБА_11 надіслав переклад змісту узгоджених проєктів листів електронною поштою ОСОБА_5 , а також ОСОБІ 1 на її електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Вказані листи були заплановані до направлення від імені Поліграфкомбінату та «OU Feature» на адресу «Hologram Industries» у межах погодженої схеми легітимізації передачі авторських прав на голографічний дизайн.
02 червня 2014 року ОСОБА_20 ( ОСОБА_17 ) надіслав ОСОБА_26 ( ОСОБА_27 ) електронного листа, в додатку до якого містилися проєкти листів, запропонованих ОСОБОЮ 1. У подальшому працівники «Hologram Industries» спільно з ОСОБОЮ 1, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 доопрацювали вказані документи, які були оформлені як офіційні листи від імені керівників Поліграфкомбінату, «OU Feature» та «Hologram Industries». У них було затверджено схему поставки продукції «Hologram Industries» на Поліграфкомбінат через компанію «OU Feature», яка також була вказана як автор дизайну захисного елементу. При цьому, у запропонованих ОСОБОЮ 1 листах у порівнянні з планом, про який йшлося у листі ОСОБА_32 ( ОСОБА_27 ) від 23 травня 2014 року, приховано, що ініціатива залучення «OU Feature» до схеми поставки продукції належить ОСОБІ 1 або Поліграфкомбінату. 
10 червня 2014 року переклад остаточно узгоджених проєктів листів на російську мову ОСОБА_11 знову надіслав ОСОБІ 1 для затвердження на електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».
Відповідно до положень Статуту Поліграфкомбінату, затвердженого 07 листопада 2013 року, ПОСАДА 1 розпоряджається майном підприємства, у тому числі коштами, укладає від імені підприємства договори.
Таким чином, наприкінці травня - на початку червня 2014 року посадові особи «Hologram Industries», усвідомлюючи, що відмова від передачі авторських прав на дизайн захисного елементу (голограми) ОСОБІ 1 призведе до розірвання вигідних комерційних зв`язків з українським державним підприємством, погодилися передали такі права компанії «OU Feature», яка перебувала під фактичним контролем ОСОБИ 1. В обмін ОСОБА 1 від імені Поліграфкомбінату визнала компанію «Hologram Industries» ексклюзивним виробником захисного ламінату.
Для реалізації досягнутих домовленостей були підготовлені й підписані офіційні листи. Зокрема, 08 липня 2014 року ОСОБА 4 від імені «OU Feature» направила листа на адресу «Hologram Industries», в якому зазначалося, що Поліграфкомбінат обрав графічний дизайн, нібито створений саме компанією «OU Feature». 08 серпня 2014 року  ОСОБА_22 ( ОСОБА_23 ) підписав листа до Поліграфкомбінату, в якому підтвердив, що французька компанія гарантує ексклюзивне виробництво захисних ламінованих плівок відповідно до дизайну «OU Feature» виключно для Поліграфкомбінату. Цим листом фактично було закріплено фіктивне авторство компанії «OU Feature» на голографічний захисний елемент, тоді як кінцевим бенефіціаром естонської компанії була сама ОСОБА 1.
19 вересня 2014 року ОСОБА 4, виконуючи вказівки ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , що були отримані ними від ОСОБИ 1, та які надали йому зображення дизайну, зареєструвала за компанією «OU Feature» право на дизайн імплантованого захисного елементу, який розташовувався на прозорій покривній плівці PASUKINEN. Відповідний дизайн, який використовувався в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, був зареєстрований в Офісі інтелектуальної власності Європейського Союзу за номером 002541599-0001.
Надалі, з метою підвищення комерційної привабливості неправомірно отриманих авторських прав на дизайн захисних елементів, діючи в особистих корисливих інтересах, 22 вересня 2014 року ОСОБА 1 підписала та надіслала на Державну міграційну службу України листа № 9-12ДСК з пропозиціями щодо внесення змін до технічного опису паспортів. У запропонованому проєкті змін до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152 передбачалося, що сторінка даних паспорту повинна містити саме імплантовані захисні елементи. Згодом ця пропозиція була затверджена Кабінетом Міністрів України у постанові від 26 листопада 2014 року № 682.
Аналогічним чином, за дорученням ОСОБИ 1 ОСОБА 4 здійснила реєстрацію за компанією «OU Feature» авторських прав на дизайни захисних елементів на інших виробах «Hologram Industries» («Surys»), які поставлялися Поліграфкомбінату. Ці дизайни були розроблені компанією «Hologram Industries» («Surys») та погоджені Поліграфкомбінатом. ОСОБА_5 і ОСОБА_11 передали зображення дизайну таких елементів від посадових осіб «Hologram Industries» («Surys») ОСОБІ 4, а також надавали інструкції щодо їх реєстрації. 
Зокрема, 15 жовтня 2015 року ОСОБОЮ 4 були зареєстровані за компанією «OU Feature» дизайни захисного елемента гарячого тиснення, який складається з двох голографічних зображень для паспорту ID-1 під номерами НОМЕР_6 та 002824045-0002. 02.02.2017 було зареєстровано дизайни на голографічній стрічці для полікарбонату з наступною ламінацією під номерами 003735737-0001, 003735737-0002, 003735737-0003.
Відповідно до договору продажу 99% частки у статутному капіталі «Inversio Partners LLC», укладеного 05 липня 2016 року між компаніями «Pareton Consulting Limited» та «Har-Lex, L.L.C» вартість зареєстрованих дизайнів захисних елементів оцінена в 7 344 180, 95 євро. 
При цьому компанія «Surys» («Hologram Industries»), яка фактично розробила відповідні дизайни голографічних елементів, перерахувала у період з 02 липня 2018 року по 25 лютого 2021 року компанії «OU Feature» грошові кошти на загальну суму 6 999 324,99 євро за договором від 09 березня 2018 року у вигляді роялті та компенсації за використання графічних дизайнів захисних елементів у паспорті громадянина України для виїзду за кордон та ID-картці.
Також, згідно з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, а саме у пособництві легалізації (відмиванню) майна, одержаного злочинним шляхом, зокрема набуття, використання та розпорядження таким майном, у тому числі здійснення правочину з таким майном, вчинення дій, спрямованих на приховування джерела походження такого майна особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано одержано злочинним шляхом, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі, вчиненому за таких обставин.
ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБОЮ 1, ОСОБА_11 та іншими особами, вчинив пособництво легалізації вищезазначених авторськихправ на дизайни захисних елементів, які зареєстровані в Офісі інтелектуальної власності Європейського Союзу під номерами 002541599-0001, 002824045-0001, 002824045-0002, 003735737-0001, 003735737-0002, 003735737-0003 за компанією «OU Feature». 
ОСОБА_5 сприяв укладенню договору між компаніями «Surys» та «OU Feature» від 09 березня 2018 року, предметом якого було надання прав на використання графічних дизайнів. У результаті його виконання «OU Feature» у період з 02 липня 2018 року по 25 лютого 2021 року отримала від «Surys» 6 999 324, 99 євро у вигляді роялті та компенсації. З метою приховання незаконного походження цих коштів та їх подальшого використання у власних інтересах ОСОБА 1 за допомогою ОСОБИ 5 вивела більшість суми з рахунків компанії «OU Feature» на підставі агентського договору з «Har-Lex, L.L.C.» від 28 вересня 2016 року № 28092016, з яких 124 790 доларів США було переказано на рахунок її доньки.
Після звільнення ОСОБИ 1 з ПОСАДИ 1 директор ОСОБА_35 05 жовтня 2017 року надіслав листа компанії «Surys» з пропозицією укласти з Поліграфкомбінатом прямі контракти на поставку продукції виробництва компанії «Surys». Керівництво компанії «Surys», побоюючись втратити можливість поставляти продукцію власного виробництва Поліграфкомбінату, повідомило ОСОБУ 1 про намір погодитися на таку пропозицію. 
У зв`язку з вищенаведеним у ОСОБИ 1 виник злочинний умисел на використання авторськихправ на дизайни захисних елементів, які були одержані ним як неправомірна вигода, з метою подальшого одержання прибутку у вигляді роялті. 
До реалізації цього умислу наприкінці жовтня 2017 року ОСОБА 1 залучила ОСОБА_5 і ОСОБА_11 , які вже були співучасниками у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, та були обізнані про незаконність набуття ОСОБОЮ 1 авторськихправ на дизайни захисних елементів, які були зареєстровані за підконтрольною їй компанією «OU Feature». 
Діючи за попередньою змовою, зазначені особи спільно підготували проєкт офіційного листа від імені представника компанії «Surys» ОСОБА_16 ( ОСОБА_15 ) на Поліграфкомбінат. У тексті листа йшлося про готовність компанії «Surys» укласти прямі контракти з Поліграфкомбінатом без посередництва «OU Feature». При цьому ціна продукції, зазначена у проєкті листа, незначно відрізнялася від тієї, за якою вона раніше постачалася через «OU Feature». Фактично така ціна вже включала плату за право використання зареєстрованих дизайнів захисних елементів, тобто роялті, які ОСОБА 1 мала намір отримати від компанії «Surys», та винагороду, яку ОСОБА_5 та ОСОБА_11 мали намір отримати від компанії «Surys» через компанію «Herschel Security».
02 листопада 2017 року ОСОБА_11 надіслав ОСОБА_21 ( ОСОБА_15 ) на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_7 » проєкт вищезазначеного листа з повідомленням, що ОСОБА 1 просить надіслати його на бланку «Surys» на офіційну скриньку Поліграфкомбінату.
У подальшому впродовж листопада 2017 року - січня 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_11 продовжували готувати листи від імені посадових осіб компанії «Surys» на Поліграфкомбінат, що стосувалися укладення договору між компанією «Surys» та Поліграфкомбінатом та його умов, зокрема ціни та графіку поставок, які надсилалися для підписання ОСОБА_21 ( ОСОБА_15 ). 28.02.2018 було укладено перший такий договір між Поліграфкомбінатом та компанією «Surys» № 2018-02-28/8 щодо закупівлі прозорої покрівної плівки PASUKINEN з імплантованим захисним елементом, а 05 березня 2018 року - договір № 2018-03-05/10 щодо закупівлі захисного елементу гарячого тиснення, який складається з двох голографічних зображень для паспорту ID-1, та голографічної стрічки для полікарбонату з наступною ламінацією. 
Паралельно з цим з метою надання видимості законності використанню авторських прав на дизайни захисних елементів ОСОБА_11 та ОСОБА_5 на виконання вказівок ОСОБИ 1 розробили проєкти листів від імені компаній «Surys» та «OU Feature», датовані у період з 14 листопада 2017 року по 12 грудня 2017 року та адресовані одна одній, якими обумовлювалося бажання компанії «Surys» укласти прямі договори з Поліграфкомбінатом, а також підтверджувалося право компанії «OU Feature» на отримання від французької компанії компенсації та роялті. 
11 січня 2018 року ОСОБА_36 за вказівкою ОСОБА_5 і ОСОБА_11 надіслав проєкти вказаних листів англійською мовою ОСОБА_21 ( ОСОБА_15 ) на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». 19 січня 2018 року ОСОБА_5 отримав скановані копії вищезазначених підписаних листів від компанії «Surys» в електронному листі від ОСОБА_37 ( ОСОБА_38 ) з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_9 та переслав їх ОСОБА_9 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 
Окрім цього, у січні-березні 2018 року ОСОБА 1 спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , посадовими особами «OU Feature» та посадовими особами «Surys» розробили та узгодили проєкт договору між компаніями «Surys» та «OU Feature» щодо виплати компенсації та роялті за використання компанією «Surys» дизайнів захисних елементів, які зареєстровані за компанією «OU Feature».
Вказаний договір було укладено 09 березня 2018 року та у подальшому підписано з боку компанії «Surys»  ОСОБА_39 ( ОСОБА_23 ), а з боку компанії «OU Feature» - ОСОБОЮ 4, яка виконувала вказівки ОСОБИ 1.
Відповідно до статті 2 договору «OU Feature» надає «Surys» ексклюзивну ліцензію на використання графічних дизайнів елементів захисту паспорта громадянина України для виїзду за кордон або паспорта громадянина України (ID-картка) до тих пір, поки «Surys» поставляє їх Поліграфкомбінату. При цьому «OU Feature» представляє і гарантує, що є законним власником усіх прав на графічні дизайни та володіє правоздатністю та правом надавати «Surys» права і ліцензію на їх використання.
Згідно зі статтею 3.1 договору з огляду на права, надані компанією «OU Feature» компанії «Surys», остання виплачує « ОСОБА_34 » комісію, еквіваленту 20% від чистої суми продажів продуктів, до тих пір, поки «Surys» поставляє їх для виготовлення паспорта та національного посвідчення громадянина України.
Відповідно до статті 3.2 договору в обмін на передачу компанії «Surys» паспорта та національного посвідчення особи, «OU Feature» отримає від «Surys» компенсацію, яка становить 20% від чистої суми продажів, отриманої компанією «Surys» від реалізації продукції протягом першого року дії договору, та 10% від чистої суми продажів, отриманої компанією «Surys» від реалізації продукції протягом другого року дії договору.
На виконання умов договору від 09 березня 2018 року компанія «Surys» переказала у період з 02 липня 2018 року по 25 лютого 2021 року компанії «OU Feature» на банківський рахунок № НОМЕР_7 , відкритий у банківській установі «Coop Pank AS», та банківський рахунок № НОМЕР_8 , відкритий у банківський установі «CIM Banque», грошові кошти на загальну суму 6 999 324,99 євро як компенсацію та роялті за використання графічних дизайнів паспорта громадянина України для виїзду за кордон та паспорта громадянина України (ID-картка).
Відомості про укладену між прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості.
22 червня 2026 року між прокурором четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі його захисника - адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості. У ній наведено формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 із зазначенням статей Закону України про кримінальну відповідальність, що є тотожними до наведених в обвинувальному акті.
За змістом угоди ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому в обвинувальному акті кримінальних правопорушень та зобов`язується: 
- співпрацювати із прокурором у викритті протиправної діяльності осіб, досудове розслідування щодо яких здійснюється у кримінальному провадженні Національного антикорупційного бюро України № 52019000000000925 та № 52023000000000510 чи інших провадженнях, з якими вони будуть об`єднані та у виділених із них провадженнях, шляхом надання правдивих викривальних показань та їх підтвердження, як під час досудового розслідування, так і подальшого судового провадження. В угоді зазначено невичерпний перелік обставин щодо яких ОСОБА_5 зобов`язався надати показання як в межах досудових розслідувань, так і судових розглядів, які відбуватимуться під юрисдикцією України, Естонської Республіки та Французької Республіки;
- прибувати для участі на першу вимогу у всіх слідчих (розшукових) діях, у яких виникне необхідність у прокурора або органу досудового розслідування, а також взяти участь в судових засіданнях під час судового розгляду у відповідному кримінальному провадженні (кримінальних провадженнях). Прибувати за викликом до компетентних органів Естонської Республіки та Французької Республіки для дачі вказаних в угоді показань щодо злочинів, безпосередньо пов`язаних із заволодінням та легалізацією коштів Поліграфкомбінату внаслідок купівлі матеріалів через естонську компанію, а також отриманням неправомірної вигоди у вигляді авторських прав на дизайни захисних елементів та їх легалізацію через виплату роялті;
- переказати 700 000 євро (сімсот тисяч євро) на рахунок Поліграфкомбінату, як часткове відшкодування шкоди, спричиненої злочином (з урахуванням характеру та ступеня участі ОСОБА_5 у його вчиненні), за реквізитами: Банк Бенефіціара: АБ "Укргазбанк"; S.W.I.F.T.: UGASUAUK; Місцезнаходження: 1, вул. Єреванська, м. Київ, 03087, Україна; Банк Commerzbank AG; Коррахунок: НОМЕР_19; S.W.I.F.T.: COBADEFF; IBAN: НОМЕР_9 ; Беніфіціар: ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ "УКРАЇНА" ПО ВИГОТОВЛЕННЮ ЦІННИХ ПАПЕРІВ"; Місцезнаходження: 38-44, вул. Дегтярівська, м. Київ, 04119, України; Призначення платежу: відшкодування шкоди (збитків), заподіяної Поліграфкомбінату «Україна» (ЄДРПОУ 16286441) від вчинення кримінального правопорушення. Сторони погодили, що грошові кошти в сумі 700 000 євро будуть сплачені ОСОБА_5 за рахунок грошових коштів, які знаходилися на банківських рахунках: PEL № НОМЕР_10 , IBAN: НОМЕР_11 , IBAN: НОМЕР_12 , IBAN: НОМЕР_13 , IBAN: НОМЕР_14 , відкритих на ім`я ОСОБА_5 , банківському рахунку IBAN: НОМЕР_15 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_40 , в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», та на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
- протягом 6 місяців з дня винесення вироку, яким буде затверджена угода, - переказати суму, еквівалентну 300 000 євро (триста тисяч євро), згідно офіційного курсу НБУ на дату здійснення транзакції, в валюті гривня, на спеціальний рахунок Благодійної організації Міжнародний благодійний фонд «ПОВЕРНИСЬ ЖИВИМ», за реквізитами: Отримувач: Благодійна організація «Міжнародний благодійний фонд «Повернись живим»; ЄДРПОУ:39696398;IBAN: НОМЕР_20;Назва банку: АТ КБ «ПриватБанк»;НОМЕР_21;МФО 305299;Призначення платежу: благодійна допомога для збиття розвідувальних та ударних дронів;
- до набрання вироком законної сили, переказати 44 125,67 грн, що є частиною невідшкодованих процесуальних витрат на проведення судових експертиз у розмірі 132 377,02 грн у кримінальному провадженні (загальна сума процесуальних витрат на проведення експертиз становить 201 040, 22 грн), на користь держави за реквізитами: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Солом`ян.р-н/24060300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA498999980313010115000026010; Код класифікації доходів бюджету 24060300; Письмово підтвердити прокурору факт перерахування коштів на зазначений рахунок. 
При вирішенні питання про укладення даної угоди про визнання винуватості прокурором відповідно до вимог ст. 470 КПК України враховано наступні обставини:
1) ступінь та характер сприяння ОСОБА_5 у проведенні кримінального провадження щодо нього та інших осіб, а саме: 
- беззаперечне визнання ОСОБА_5 своєї винуватості в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях;
- надання зізнавальних показань стосовно себе та підтверджених доказами викривальних показань стосовно вчинення ОСОБОЮ 1 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 209 КК України та ОСОБОЮ 2 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України;
- надання правдивих викривальних показань щодо відомих йому обставин вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 209 КК України за фактами заволодіння коштами державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» під час закупівлі матеріалів для виготовлення бланків документів упродовж 2013-2017 років через естонську компанію нерезидента, отримання неправомірної вигоди у вигляді авторських прав на дизайни захисних елементів;
- надання за потреби показання правоохоронним органам Французької Республіки та Естонської Республіки щодо кримінальних правопорушень вчинених у цих країнах.
2) ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_5  злочинів, зокрема, належність кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5, ст. 191, ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 209 КК України, відповідно ч. 5 ст. 12 КК України до особливо тяжких злочинів;
3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження як щодо  ОСОБА_5 так і інших осіб, викритті об`єктивних обставин вчинених злочинів та виявлення більшої кількості кримінальних правопорушень, які було вчинено;
4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжких корупційних злочинів;
5) прийнятий добровільно  ОСОБА_5 обов`язоквнести кошти в якості допомоги Збройним силам України у розмірі 300 000 євро, а також часткове відшкодування встановлених у кримінальному провадженні збитків (з урахуванням характеру та ступеня участі ОСОБА_5 у вчиненні злочинів) у розмірі 700 000 євро.
Відповідно до вимог ст. 472 КПК України сторони також узгодили покарання, яке підлягає призначенню обвинуваченому ОСОБА_5 у разі затвердження угоди. Зокрема, вони дійшли згоди про визнання обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують його покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю ряду кримінальних правопорушень, підслідних детективам Національного антикорупційного бюро України.
Також сторони угоди дійшли згоди клопотати перед Судом про визнання обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 - добровільне перерахування 300 000 євро (триста тисяч євро) на рахунок БФ «ПОВЕРНИСЬ ЖИВИМ» на підтримку Збройних Сил України та зобов`язання останнього співпрацювати із правоохоронними органами Французької та Естонської Республік у викритті осіб, причетних до схеми заволодіння та легалізації коштів Поліграфкомбінату, отримання та надання неправомірної вигоди та її легалізації.
Сторони дійшли згоди про відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги тяжкість злочинів, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_5 сторони узгодили покарання, яке запропоновано призначити суду за результатами затвердження угоди, а саме:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України - 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк 2 роки та з конфіскацією майна;
- за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України - 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк 3 роки та з конфіскацією майна;
- за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 8 років, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк 3 роки, з конфіскацією майна.
При цьому, з урахуванням вимог ч. 2, 3 ст. 75 КК України, сторони узгодили звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням на нього відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язку: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Також сторони прохають суд, відповідно до приписів ст. 77 КК України не застосовувати до ОСОБА_5 додаткове покарання у виді конфіскації майна. 
Серед іншого, в угоді про визнання винуватості ОСОБА_5 зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, визначені у ст. 476 КПК України.
Вказана угода містить підписи прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , та погоджена із заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Обвинувачений ОСОБА_5 підписав угоду за допомогою кваліфікаційного електронного підпису (т. 1 а.с. 79), який відповідно до ч. 6 ст. 18 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.
Обвинувачений у судовому засіданні підтвердив підписання угоди у встановлений судом спосіб, підтримав угоду, відтак вуд прийшов до висновку, що угода підписана сторонами.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала подану угоду про визнання винуватості та просила її затвердити. Зазначила, що умови угоди відповідають як вимогам КПК України, так і вимогам КК України, угода укладена нею добровільно. Вважає, що існують фактичні підстави для визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Повідомила, що укладення угоди є добровільним актом усіх сторін. Вказала, що умови угоди у повному обсязі відповідають інтересам суспільства, у першу чергу, в частині забезпечення швидкого судового провадження з дотриманням прав обвинуваченого. Послалась на обставини, які свідчать про вийняткову кладність даного кримінального провадження. З огляду на наведені в угоді та повідомлені у судовому засіданні обставини, прокурор просила суд призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності. Просила скасувати арешт з грошових коштів, на які накладено арешт ухвалою від 12.11.2024 у справі №991/12015/24 та з частини майна, за рахунок якого обвинувачений має сплатити 300 000 євро на рахунки ЗСУ, накладений ухвалою від 10.09.2024 року у справі №991/8691/24.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що угода укладена ним добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. Повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях та щиро розкаюється у вчиненому, засуджує свою поведінку, готовий понести узгоджене покарання із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності. Розуміє права, визначені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені у ст. 473 КПК України, а також обмеження, передбачені ст. 394 КПК України, щодо оскарження вироку. Надав суду пояснення, зміст яких свідчить про те, що обвинувачений розуміє та визнає обставини, викладені в обвинувальному акті, підтверджує їх, та критично ставиться до вчиненого. Підтвердив можливість виконати взяті на себе угодою зобов`язання, вказав, що уже вчиняє активні дії на виконання угоди. Також просив врахувати, що він здійснює активну проукраїнську діяльність у місці свого проживання у Франції у своєму соціальному оточенні, створено відповідний осередок, який надає допомогу ЗСУ, а також що він має внука, який має статус дитини- інваліда, здійснює його супровід по медичних закладах.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 підтримав угоду про визнання винуватості. Наголосив на тому, що її укладення є добровільним актом усіх сторін. Підтвердив, що був залучений до процедури укладання угоди з моменту її ініціювання та роз`яснив обвинуваченому істотні умови угоди та наслідки її укладання. 
Представники потерпілого ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судових засіданнях повідомили, що не заперечують щодо укладання угоди про визнання винуватості. Додатково та на запитання ОСОБА_7 пояснила, що ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» звернулось із цивільним позовом у кримінальному провадженні, з якого виділене кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у якому розраховує отримати невідшкодовану різницю завданих збитків. Підтвердила правильність реквізитів, які зазначені в угоді для відшкодування шкоди. Підтвердила дієвість механізму відшкодування шкоди, який закладений в угоді та озвучений учасниками у судовому засіданні, оскільки частина коштів в аналогічному порядку уже надійшли від іншого засудженого співучасника вчиненого злочину- ОСОБА_11 .
Мотиви, з яких Суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам законодавства і ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався.
При вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди суд має встановити, що укладена сторонами угода відповідає вимогам законодавства і відсутні підстави для відмови в її затвердженні.
Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 його захисника - адвоката ОСОБА_6 , Суд дійшов таких висновків.
Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У цьому кримінальному провадженні угода між прокурором та ОСОБА_5 складена та підписана 22 червня 2026 року з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , що підтверджується підписами останніх в угоді. Вказану обставину також підтвердили сторони і в судовому засіданні, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України.
Відповідно до п.3 ч.4 ст. 469 КПК України  угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Згідно з положеннями абз. 6 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Як встановлено Судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні за попередньою змовою групою осіб кримінальних правопорушень, передбачених: 
- ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у пособництві заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, тобто у пособництві одержання службовою особою неправомірної вигоди в особливо великих розмірах для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди;
- ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, тобто у пособництві легалізації (відмиванню) майна, одержаного злочинним шляхом, зокрема набуття, використання та розпорядження таким майном, у тому числі здійснення правочину з таким майном, вчинення дій, спрямованих на приховування джерела походження такого майна особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано одержано злочинним шляхом, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі. 
При цьому, кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 191, 368 КК України, згідно з приміткою до ст. 45 КК України, є корупційними кримінальними правопорушеннями.
У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 , будучи пособником, викрив інших учасників, причетних до вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 209 КК України за фактами заволодіння коштами Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» та їх легалізації.
Відповідно до змісту обвинувального акта, у цьому кримінальному провадженні потерпілим є Державне підприємство «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів», якому внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі інкримінованих ОСОБА_5 було завдано шкоди у розмірі 159 878 195, 42 грн.
Згідно з умовами угоди ОСОБА_5 у разі затвердження угоди, серед іншого, зобов`язується перерахувати 700 000 (сімсот тисяч) євро на рахунок Поліграфкомбінату, як часткове відшкодування шкоди, спричиненої кримінальними правопорушеннями.
У матеріалах провадження наявна письмова заява Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів», відповідно до якої потерпілий надає згоду на укладання угоди про визнання винуватості (том 1, а.с. 80-81).
В підготовчому судовому засіданні представник потерпілого Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» підтримала вищевказану заяву та підтвердила надання згоди на укладання угоди.
З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 викрив інших учасників, причетних до вчинення злочинів, наявність в матеріалах справи згоди потерпілого на укладання угоди про визнання винуватості, а також з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 частково відшкодує завдану кримінальними правопорушеннями шкоду, суд вважає, що вимоги ст. 469 КПК України дотримані.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 470 КПК України у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, зокрема щодо особливо тяжкого злочину, досудове розслідування якого здійснюється детективами Національного антикорупційного бюро України або яке було направлено до суду прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим здійснюється за погодженням із заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (особою, яка виконує його обов`язки).
Із угоди про визнання винуватості вбачається, що вона була погоджена заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_41 , а оскільки досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснювалось детективами Національного антикорупційного бюро України, а до суду обвинувальний акт був направлений прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, то вимоги п. 6 ч. 2 ст. 470 КПК України було дотримано.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містять усі необхідні складові елементи, передбачені зазначеною нормою.
Укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 угода містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним, та його правову кваліфікацію із зазначенням статей (частин статей) закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив кожну із обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які викладені в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.
Таким чином, судом встановлено відповідність умов угоди вимогам КПК України та КК України.
Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства.
Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України невідповідність умов угоди про визнання винуватості інтересам суспільства є підставою для відмови у її затвердженні.
Наявність суспільного інтересу в укладенні та затвердженні угоди про визнання винуватості полягає у забезпеченні розумного та справедливого балансу між інтересами держави, суспільства, потерпілої сторони та особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Такий баланс досягається насамперед шляхом реалізації основних завдань кримінального провадження, визначених кримінальним процесуальним законодавством, а саме: захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду.
Водночас затвердження угоди має забезпечувати досягнення фундаментальної мети кримінального судочинства, яка полягає в тому, щоб кожна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, була притягнута до кримінальної відповідальності відповідно до ступеня своєї вини, жоден невинуватий не був безпідставно обвинувачений чи засуджений, жодна особа не зазнала необґрунтованого процесуального примусу, а до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура із дотриманням принципів законності, справедливості, рівності сторін та верховенства права.
Загалом суспільний інтерес у кримінальному провадженні знаходить своє вираження у своєчасному виявленні та розкритті кримінальних правопорушень, ефективному документуванні протиправної діяльності, забезпеченні невідворотності кримінальної відповідальності винних осіб, призначенні їм справедливого та співмірного покарання, а також у забезпеченні відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди у погодженому сторонами обсязі. Не менш важливим проявом такого інтересу є досягнення результатів кримінального провадження найбільш ефективними процесуальними засобами без невиправданого затягування судового розгляду.
У цьому кримінальному провадженні судом встановлено наявність достатніх підстав для висновку про те, що затвердження угоди про визнання винуватості відповідає інтересам суспільства. Такий інтерес полягає насамперед у забезпеченні своєчасного розкриття кримінального правопорушення, оперативному встановленні всіх істотних обставин його вчинення, підтвердженні вини обвинуваченого та забезпеченні реалізації принципу невідворотності кримінальної відповідальності.
Суд також бере до уваги, що затвердження угоди сприятиме забезпеченню ефективності кримінального провадження, дозволить вирішити кримінальне провадження у справедливі та розумні строки, забезпечить досягнення завдань кримінального провадження без проведення тривалого судового розгляду, що, у свою чергу, сприятиме раціональному використанню процесуальних, фінансових та організаційних ресурсів держави. Крім того, такий порядок завершення кримінального провадження сприятиме оптимізації навантаження на органи досудового розслідування, прокуратури та суду, що відповідає принципам процесуальної економії та ефективності здійснення правосуддя.
Додатково суд враховує, що відповідність укладеної угоди інтересам суспільства підтверджується готовністю обвинуваченого ОСОБА_5 надати повні, правдиві та послідовні показання щодо всіх відомих йому обставин вчинення кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Отримання таких показань може мати істотне доказове значення для встановлення ролі інших осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, сприятиме виявленню всіх співучасників, документуванню їх протиправної діяльності, встановленню додаткових епізодів злочинної діяльності та забезпеченню притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому законом.
Крім того, суд враховує, що кримінальне провадження № 52026000000000318 у якому ОСОБА_5 зобов`язався співпрацювати зі слідством, характеризується винятковою складністю у зв`язку з тим, що досудове розслідування охоплює вчинення чотирьох кримінальних правопорушень у період з 2013 року по 2021 роки, у вчиненні яких наразі повідомлено про підозру 8 особам, обсяг матеріалів кримінального провадження становить понад 150 томів, кількість свідків - понад 50 осіб, частина з яких є громадянами іноземних країн.
Наведені обставини з урахуванням специфіки кримінального судочинства в умовах військової агресії рф проти України, з високою імовірністю, безпосередньо впливатимуть на довготривалість досудового розслідування та подальшого судового провадження.
З огляду на викладене, укладення угоди про визнання винуватості з ОСОБА_5 сприятиме виконанню обов`язків держави щодо забезпечення розумних строків судового розгляду, слугуватиме гарантією дотримання інтересів суспільства, а також забезпечить раціональне використання ресурсів кримінальної юстиції та її максимальну ефективність.
У цьому контексті важливо, що укладення та затвердження цієї угоди сприятиме зменшенню навантаження як на суд, так і на сторону обвинувачення, що у свою чергу дозволить сконцентрувати зусилля на інших важливих напрямках роботи органів кримінальної юстиції.
Також суд враховує інтерес держави викрити більшу кількість кримінальних правопорушень та усіх причетних до їх вчинення осіб, прискорити досудове розслідування та судовий розгляд при визнанні обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини та забезпечити невідворотність покарання за вчинені злочини.
У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 володіє відомостями про вчинення іншими особами особливо тяжких кримінальних правопорушень, що є важливим у контексті вириття їх безпосередніх організаторів та виконавців, що для держави є більш важливим, ніж засудження особи за кримінальні правопорушення, які вона вчинила у якості пособника.
Слід відзначити, що оцінка суспільством інституційної спроможності як правоохоронних, так і судових органів у боротьбі із корупцією, базується на забезпеченні цими інституціями невідворотності кримінальної відповідальності у найкоротші строки саме для осіб, які займають чи займали керівні (ключові) посади у системі державної служби та місцевого самоврядування, судових та правоохоронних органах, державних підприємствах та установах. Зазначене впливає на усвідомлення іншими особами караності протиправних діянь, сприяє формуванню у суспільства антикорупційної правосвідомості та свідчитиме про невідворотність покарання. Дотримання алгоритму за якого Держава концентрує свої зусилля на виявленні та подоланні першопричин корупційних дій, вказує на дієвість її органів.
У цьому контексті важливо, що укладення цієї угоди є безальтернативним інструментом для забезпечення притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, які організували та підтримували функціонування відповідної корупційної схеми, а також отримували «прибуток» від таких злочинних дій. Важливо також, що інші підозрювані, дії яких викриває ОСОБА_5 за характером своїх дій, роллю у державному житті, обсягом повноважень та можливостей, є набагато вищими ніж обвинувачений останній, який був пособником.
Також суд вважає, що наявність суспільного інтересу полягає в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами та у сприянні формуванню у суспільства антикорупційної правосвідомості та невідворотності покарання за вчинене правопорушення.
Також суд вважає таким, що відповідає суспільному інтересу умову угоди, за якою обвинувачений  ОСОБА_5 добровільно перерахує триста тисяч євро на рахунок БФ «ПОВЕРНИСЬ ЖИВИМ» на підтримку Збройних Сил України, що підчас військогового стану сприяє посиленню спроможності Збройних сил України протистояти повномаштабному військовому вторгненню.  
Отже, укладена угода відповідає та узгоджується з інтересами суспільства.
Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Згідно з п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє, чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших сторін.
Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Такий висновок суду ґрунтується на такому.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України, при укладенні угоди про визнання винуватості, забезпечено участь захисника. При цьому, умови угоди не є невиправдано обтяжливими для жодної із сторін кримінального провадження.
Суд враховує, що вчиненими, в тому числі ОСОБА_5 кримінальними правопорушеннями було завдано майнової шкоди Державному підприємству «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів», яке надало письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості (т. 1, а.с. 78), а також, що така шкода частково буде відшкодована останнім у разі затвердження угоди.
Умова про відшкодування шкоди до затвердження угоди обумовлена тією обставиною, що кошти за рахунок яких вона має бути відшкодована потерпілому, арештовані на рахунках у банківській установі республіки Франція, а отже таке відшкодування буде можливе після скасування такого арешту. Також питання скасування такого арешту французькою юрисдикцією можливе після надання їм відповідного вироку суду.
Крім того, з дослідженої у судовому засіданні угоди про визнання винуватості, пояснень сторін убачається, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, зокрема, і з огляду на те, що обставини викладеного обвинувачення відповідно до ст. 17 КПК України не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб окрім обвинуваченого у цьому провадженні. Угодою також не вирішується питання щодо майна третіх осіб.
За таких обставин умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Щодо добровільності укладення угоди.
Суд, шляхом вивчення витребуваних документів, проведення опитування сторін зобов`язаний переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Якщо суд матиме обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, він відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України зобов`язаний відмовити в затвердженні угоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність будь-яких скарг на дії сторони обвинувачення.
Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угоді умов, підтвердивши добровільність її укладення як з боку прокурора, так і з боку обвинуваченого ОСОБА_5 .
На підставі цього суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що визначене в угоді покарання і обов`язки в частині співпраці з органом досудового розслідування є для обвинуваченого ОСОБА_5 зрозумілими та посильними для виконання.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, вказав на той факт, що зобов`язується у ході досудового та судового розгляду, які відбуватимуться під юрисдикцією України, Естонської Республіки та Французької Республіки, надавати викривальні показання щодо інших осіб, причетних до вчинення злочинів у кримінальних провадженнях № 52019000000000925 та № 52023000000000510 чи інших провадженнях, з якими вони будуть об`єднані та у виділених із них провадженнях, брати участь у судових засіданнях і процесуальних діях, спрямованих на встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень іншими підозрюваними.
Поряд з цим, обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив можливість та бажання виконати зобов`язання щодо здійснення внеску у розмірі 300 000 євро на спеціальний рахунок Благодійної організації Міжнародний благодійний фонд «ПОВЕРНИСЬ ЖИВИМ» та щодо перерахування на користь потерпілого ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» 700 000 євро і що це не становитиме для нього надмірного тягаря. Також обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду наявність коштів для сплати визначених в угоді коштів на відшкодування судових витрат.
Наведене у своїй сукупності вказує на можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_5 взятих на себе зобов`язань за умовами угоди.
Щодо наявності фактичних підстав для визнання винуватості.
Суд вважає, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті та зазначені в угоді про визнання винуватості, а також їх підтвердження обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника обґрунтовано свідчать про існування підстав для визнання останнім своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.
Надані обвинуваченим ОСОБА_5 показання відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються доказами, дослідженими судом, які містяться в наданих прокурором матеріалах (т.2-9 судової справи).
При цьому суд не бере до уваги докази, на які послався прокурор, які містять посилання на показання свідків, так як такі показання мають сприйматись судом безпосередньо, а їх дослідження в іншій формі, навіть під час процедури розгляду угоди є неприпустимим.
Щодо відповідності узгодженого сторонами угоди покарання вимогам КПК України та КК України.
За загальним правилом, домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. На думку суду, вказаних вимог закону сторони угоди дотримались.
Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 68 КК України при призначенні покарання співучасникам злочину суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні злочину.
Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст 65 КК України).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються, серед іншого, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до усталеної судової практики, щире каяття як обставина, що пом`якшує покарання, полягає не лише у формальному визнанні особою своєї вини, а й у її внутрішньому усвідомленні протиправності вчиненого діяння, критичній оцінці власної поведінки та щирому жалі з приводу наслідків кримінального правопорушення. Про наявність щирого каяття свідчить сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, зокрема беззастережне визнання винуватості за всіма епізодами пред`явленого обвинувачення, надання правдивих, повних і послідовних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільне сприяння встановленню істини у кримінальному провадженні, осуд власної протиправної поведінки, щирий жаль з приводу вчиненого, прагнення усунути або мінімізувати негативні наслідки своїх дій, а також готовність понести справедливе покарання відповідно до вимог закону.
Оцінюючи поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, суд доходить висновку, що його ставлення до вчинених кримінальних правопорушень свідчить про наявність саме щирого каяття, а не формального визнання вини, обумовленого виключно прагненням отримати більш м`яке покарання.
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у повному обсязі пред`явленого обвинувачення, не заперечував фактичних обставин кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, та підтвердив їх правильність під час судового розгляду. 
Крім того, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 надав повні, правдиві та вичерпні відповіді на всі поставлені судом запитання щодо обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Його пояснення були послідовними, узгоджувалися з іншими матеріалами кримінального провадження та не містили суперечностей, що свідчить про прагнення сприяти встановленню істини у справі.
Суд також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 висловив критичне ставлення до власної поведінки, визнав протиправність своїх дій, негативно оцінив факт вчинення кримінальних правопорушень та висловив щирий жаль з приводу своїх дій. Таке ставлення свідчить про усвідомлення ним суспільної небезпечності вчиненого, розуміння неправомірності власної поведінки та неприйнятності подібних дій у майбутньому.
Важливою обставиною, яка підтверджує щирість каяття, є також висловлене обвинуваченим ОСОБА_5 бажання виправити ситуацію, що склалася внаслідок його протиправної поведінки, та його готовність виконувати покладені на нього законом і судом обов`язки. Суд оцінює таку поведінку як свідчення позитивного ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до можливості власного виправлення та його прагнення дотримуватися вимог закону в подальшому. Окрім цього, ОСОБА_5 підтвердив свою готовність понести узгоджене сторонами покарання, визначене в угоді про визнання винуватості, усвідомлюючи його правові наслідки, характер та обсяг. Він підтвердив, що погоджується із запропонованим видом і розміром покарання добровільно, без будь-якого примусу чи тиску, що також свідчить про прийняття ним відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.
Крім щирого каяття, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 його активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, полягає у добровільному наданні особою допомоги органам досудового розслідування та суду у встановленні обставин кримінального правопорушення. Така допомога може проявлятися у повідомленні правоохоронним органам або суду відомих особі фактів, що мають значення для кримінального провадження, наданні доказів чи інших відомостей щодо власної кримінально-протиправної діяльності або діяльності інших осіб, викритті співучасників кримінального правопорушення, визначенні ролі кожного з них у його вчиненні, наданні допомоги у їх затриманні, а також у добровільній видачі знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення чи майна, здобутого кримінально протиправним шляхом.
Як убачається зі змісту укладеної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_5 взяв на себе зобов`язання щодо сприяння викриттю інших співучасників кримінальних правопорушень, а також підтвердження фактів і обставин, викладених в обвинувальному акті. Суд враховує, що виконання зазначених зобов`язань спрямоване на надання органам досудового розслідування та суду допомоги у встановленні всіх істотних обставин кримінального провадження, а тому свідчить про активне сприяння обвинуваченого розкриттю кримінальних правопорушень.
З огляду на наведене суд доходить висновку, що поведінка ОСОБА_5 відповідає змісту такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Отже, суд визнає обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Щодо обставин, про які сторони зазначають в угоді, а саме - зобов`язання ОСОБА_5 добровільно перерахувати 300 000 євро на рахунок Благодійної організації Міжнародного благодійного фонду «ПОВЕРНИСЬ ЖИВИМ» на підтримку Збройних Сил України та зобов`язання співпрацювати із правоохоронними органами Французької та Естонської Республік у викритті осіб, причетних до схеми заволодіння коштів ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» щодо надання неправомірної вигоди та легалізації майна, то зазначені обставини суд не вважає такими, що наразі можуть бути враховані судом як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого, оскільки вони мають перспективну дію, яка виникне у майбутньому у разі затвердження судом угоди.
Обставини, передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлені.
При призначенні покарання суд також враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 . Зокрема, суд бере до уваги, що він є повнолітньою та осудною особою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має, на обліку у лікарів нарколога-психіатра по місцю проживання в Україні не перебуває, а після викриття кримінальних правопорушень зайняв активну процесуальну позицію, яка полягає у наданні викривальних правдивих показань щодо себе та інших осіб, причетних до їх вчинення.
Вирішуючи питання щодо можливості застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, суд виходить із того, що відповідно до зазначеної норми закону призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, допускається лише у виняткових випадках, коли наявні кілька обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.
Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд враховує, що у цьому кримінальному провадженні встановлено наявність кількох обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, які які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Зокрема активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення у даному випадку проявляється бажанням обвинуваченого надати правдиві викривальні показання щодо інших співучасників змови, і такі показання для сторони обвинувачення є суттєвими та оцінені як такі, що дійсно сприятимуть досягненню завдань кримінального провадження. 
Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, з 2022 року надає підтримку Збройним силам України, має активну громадянську позицію, що підтверджується наданими захистом документами. Також обвинувачений має внука, 2019 р.н., який має статус дитини-інваліда. Поведінка обвинуваченого ОСОБА_42 після вчинення кримінальних правопорушень достеменно свідчить про готовність співпрацювати з правоохоронними органами, та така співпраця уже має місце за трердженням представника сторони обвинувачення. 
За таких обставин суд доходить висновку, що сукупність кількох установлених пом`якшуючих покарання обставин та даних про особу обвинуваченого, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, що є достатньою підставою для застосування положень ст. 69 КК України та призначення покарання, більш м`якого, ніж передбачено санкцією зазначеної статті.
Враховуючи, що вказане кримінальне правопорушення, не є корупційним, суд дійшов висновку, що узгоджена сторонами міра покарання ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, відповідає як вимогам КК України, так і інтересам суспільства.
З урахуванням зазначеного, узгоджене угодою про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст.ст. 55, 63, 65, 69 КК України, а тому суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк 2 роки та з конфіскацією майна;
- за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк 3 роки та з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 209 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 8 років, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк 3 роки, з конфіскацією майна.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів.
Щодо можливості прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості за вчинення, в тому числі, корупційних кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Норми КК України, які регламентують кримінально-правові наслідки злочинних діянь у формі можливості укладення угоди у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушеннях, тобто мають вплив на становище обвинувачених, з часу вчинення інкримінованих правопорушень та до часу вирішення питання про затвердження угоди, зазнали відповідних змін.
Так, за редакцією закону, чинною станом на час прийняття рішення за результатом розгляду угоди, частину першу та другу статті 75 КК України доповнено додатковими абзацами, за змістом яких кримінальним законом прямо передбачено відсутність обмежень щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості у, зокрема, кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень. Умовами прийняття судом рішення у таких кримінальних провадженнях про звільнення від відбування покарання з випробуванням є випадок затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
За відсутності вказаних змін, які внесені Законом України № 4033-ІХ від 29 жовтня 2024 року, які набрали чинності 01 листопада 2024 року, таке звільнення було можливе за умови тлумачення закону на користь обвинуваченого та у випадку максимально суворого покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, або покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, за умови узгодження звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Тобто очевидним є те, що чинна на час затвердження угод редакція ст. 75 КК України поліпшує становище обвинуваченого ОСОБА_5 так як усуває будь-яке вільне тлумачення закону та надає можливість укласти угоди при більш суворому покаранні, узгодженому сторонами угоди, тому підлягає прямому застосуванню.
Отже, суд виходить з такого.
Відповідно до примітки до ст. 45 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 191 (у випадку вчинення шляхом зловживання службовим становищем), 368 КК України, є корупційними.
Корупція є однією з основних загроз національній безпеці України, протидія корупції має здійснюватися виключно правовими засобами з дотриманням конституційних принципів та приписів законодавства, ухваленого відповідно до Конституції України (абз. 4 п. 2.2 рішення Конституційного суду України № 1-р/2019 від 26.02.2019).
Кримінальний процес розрізняє загальний порядок розгляду кримінального провадження та особливі порядки, серед яких, зокрема, кримінальне провадження на підставі угод, процедуру здійснення якого регламентовано Главою 35 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до змісту укладеної між сторонами угоди про визнання винуватості, керуючись положеннями ч. 2 ст. 75 КК України, сторони дійшли згоди щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років із випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю один рік.
Судом встановлено, що умови укладеної угоди в цій частині відповідають вимогам ч. 2 ст. 75 КК України. Зокрема, сторонами узгоджено призначення покарання у виді позбавлення волі на строк, який не перевищує восьми років, а також досягнуто домовленості про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування такого покарання з випробуванням. Таким чином, законодавчі передумови для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ч. 2 ст. 75 КК України дотримані.
Разом із тим, відповідно до вказаних положень закону, саме суд при затвердженні угоди вирішує питання про встановлення іспитового строку, визначаючи його тривалість у межах, передбачених кримінальним законом. При цьому суд не пов`язаний домовленістю сторін щодо конкретної тривалості іспитового строку, а зобов`язаний самостійно визначити його з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, характеру та ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також мети випробування як засобу перевірки можливості виправлення особи без реального відбування покарання.
Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні як посібник трьох особливо тяжких кримінальних правопорушень, які були вчинені за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності як самих кримінальних правопорушень, так і способу їх вчинення. Водночас суд враховує укладення обвинуваченим ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості, його згоду на призначення узгодженого покарання, сприяння кримінальному провадженню, а також можливість досягнення мети покарання без ізоляції особи від суспільства шляхом здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку.
З огляду на сукупність наведених обставин, суд доходить висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ч. 2 ст. 75 КК України є обґрунтованим та достатнім для досягнення цілей кримінальної відповідальності. Разом із тим, враховуючи особливу тяжкість кримінальних правопорушень та характер злочинної діяльності, суд вважає, що узгоджений сторонами іспитовий строк тривалістю один рік не є достатнім для перевірки виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та здійснення належного контролю за його поведінкою. Також суд враховує зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема про надання викривальних показань органу досудового розслідування на етапі судового розгляду відносно інших осіб, щодо яких судовий розгляд наразі ще навіть не розпочато.
За таких обставин суд вважає за необхідне встановити обвинуваченому ОСОБА_5 іспитовий строк тривалістю три роки, протягом якого він перебуватиме під наглядом уповноваженого органу з питань пробації та буде зобов`язаний сумлінно виконувати покладені на нього законом і судом обов`язки, та сприятиме виконанню обумовлених угодою зобов`язань. 

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого впродовж іспитового строку, здійснення контролю за його способом життя та сприяння його виправленню, суд покладає на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
На переконання суду, визначений іспитовий строк та покладені обов`язки є необхідними і достатніми для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , здійснення ефективного пробаційного нагляду, перевірки його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Суд зауважує, що означені обов`язки, які ОСОБА_5 повинен буде виконувати протягом трирічного іспитового строку, охоплюються і є тотожними до тих, що передбачені Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29 січня 2019 року № 272/5 (із змінами) (далі - Порядок).
Цей Порядок визначає організацію здійснення уповноваженим органом з питань пробації наглядових та соціально-виховних заходів, зокрема до засуджених осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Главою 3 розділу IX Порядку визначені обов`язки осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням. А саме передбачено, що звільнені з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації (п. 1 глави 3 розділу IX Порядку).
Крім того, п. 2 глави 1 розділу IX Порядку регламентовано, що звільнений з випробуванням зобов`язаний повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Отже, передбачені ч. 1 ст. 76 КПК імперативні вимоги про покладення на засуджену особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, двох обов`язків (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання, роботи або навчання) є ідентичними до тих, що передбачені під час реалізації пробаційного нагляду на підставі судового рішення про звільнення з випробуванням. Іншими словами - застосування до засудженої особи ст. 75 КК саме по собі накладає на неї два обов`язки, які вона повинна виконувати протягом визначеного судом іспитового строку під час пробаційного нагляду.
Водночас, суд наголошує, що Наказом Міністерства юстиції України від 29 березня 2023 року № 1159/5 «Про внесення змін до Порядку формування та ведення Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту» впроваджено мобільний застосунок «Е-пробація» - програмний продукт, що передбачає додаткові можливості для роботи із суб`єктами пробації, а також з відомостями про таких суб`єктів.
Відповідно до п. 6 глави 2 розділу IV згаданого раніше Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, у день першого візиту засудженої особи до уповноваженого органу з питань пробації персонал органу пробації проводить бесіду з нею, під час якої з`ясовує та перевіряє необхідні відомості, роз`яснює права та обов`язки. Зі звільненими з випробуванням також проводиться інструктаж щодо можливості використання мобільного застосунку «Е-пробація».
У день ознайомлення з порядком здійснення нагляду стосовно звільнених з випробуванням виноситься постанова про встановлення днів явки на реєстрацію / днів реєстрації за допомогою мобільного застосунку «Е-пробація» (далі - дні Е-реєстрації) за визначеною формою, з якою вони ознайомлюються під підпис (абз. 1 п. 1 глави 2 розділу IX Порядку).
З огляду на такі запроваджені зміни, суд вважає, що проживання ОСОБА_5 за кордоном, за умови наявності місця проживання та реєстрації в Україні, не перешкодить йому належним чином дотримуватися заходів пробаційного нагляду та виконувати покладені на нього обов`язки, у тому числі за допомогою допустимого програмного продукту та засобів зв`язку.
Щодо конфіскації майна.
Суд, керуючись власним переконанням, вважає посилання в угоді на п. 19 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 неактуальним.
Вказане роз`яснення стосувалось попередніх редакцій кримінального закону за якими судовою практикою було здійснено висновок про те, що якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. 
Тобто можливість призначення обов`язкової конфіскації ставилась у залежність від змісту ст. 77 КК України та не стосувалась призначення покарання за угодою та у корупційних злочинах.
Проте як було вказано судом раніше, Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо вдосконалення регулювання угод про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією" № 4033-ІХ від 29 жовтня 2024 року, який набрав чинності 01 листопада 2024 року, окрім ст. 75 КК України, одночасно, зокрема текст статті 77 викладено в такій редакції:
"1. У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
2. У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням внаслідок засудження на підставі угоди про визнання винуватості за корупційне кримінальне правопорушення або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, та за умови узгодження сторонами угоди додаткового покарання може бути також призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна";
Відтак починаючи з 01 листопада 2024 року положення кримінального закону було доповнено нормами, які у певній мірі покращують становище осіб, обвинувачених у вчиненні саме корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, однак виключають неможливість непризначення обов`язкової конфіскації майна через включення такого додаткового покарання у перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені саме внаслідок засудження на підставі угоди про визнання винуватості за корупційне кримінальне правопорушення. 
Звісно суд враховує зазначення у вказаній нормі формулювання "...та за умови узгодження сторонами..." Останнє дає можливість припускати, що законодавець міг віднести можливість погодження обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) на розсуд сторін. Останнє узгоджується із положенням ч. 5 ст. 65 КК України, проте не відповідає положенню ч. 1 ст. 65 КК України.
Приймаючи Закон України № 4033-ІХ від 29 жовтня 2024 року, законодавець керувався необхідністю вдосконалення існуючого механізму регулювання угод про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією. 
Проте нововведений механізм, на переконання суду теж є недосконалим, та потребує додаткового врегулювання або тлумачення. 
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у контексті порушень статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод сформувала один із основоположних аспектів верховенства права - вимога щодо юридичної визначеності. Так, ЄСПЛ зазначає, що визначення правопорушень та покарань за їхнє вчинення має міститися у кримінальному законі та бути чітко визначеними. До «закону» передбачено вимоги до його якості - він має бути доступним та передбачуваним. Однак, як би чітко не було сформульовано правове положення, неминучим є елемент судового тлумачення.
Дотримання принципу верховенства права можливе за умови застосування судами законодавчого акта, який відповідає критерію «якості закону». Стосовно зазначеного критерію у пункті 11 та пункті а) основних висновків та рекомендацій Висновку № 11 (2008) Консультативної Ради європейських судів до уваги Комітету Міністрів ради Європи «Щодо якості судових рішень» зазначено про те, що до числа зовнішніх показників, від яких залежить якість судового рішення відноситься, зокрема, якість законів (зокрема, чіткість у змісті законів).
Конституційний Суд України наголошував на важливості вимоги визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005).
Незважаючи на те, що корупція є однією з основних загроз національній безпеці України, протидія корупції має здійснюватися виключно правовими засобами з дотриманням конституційних принципів та приписів законодавства, ухваленого відповідно до Конституції України (абзац четвертий пункту 2.2 рішення Конституційного суду України № 1-р/2019 від 26 лютого 2019 року).
Разом з тим, не в залежності від рівня юридичної досконалості застосування законодавчими органами засобів законодавчої техніки під час внесення змін в законодавство, що має наслідком виникнення неоднозначної практики застосування судами одних і тих же норм закону, суддя під час відправлення правосуддя зобов`язаний керуватися принципом верховенства права (ст. 129 Конституції України). Крім того, відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Усталена практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності забезпечення загального принципу юридичної визначеності, а також наголосив, що пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція) не просто відсилає до національного закону, але також стосується «якості закону», вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права; при цьому «якість закону» означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля. 
Суд вважає, що такий підхід має бути застосований і до інших конвекційних прав особи, серед яких право мирного володіння майном відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції.
Разом з тим, вбачається, що судова практика щодо конфіскації майна як міри покаранння, спрямована на її незастосування, якщо воля осіб, навіть за умови її погодження відповідно до санкцієї статті (санкцієї частини статті), спрямована не те, щоб майно не було конфісковане, тобто фактично остаточне покарання, з врахуванням положень ст. 77 КК України виглядає як таке, що не передбачає застосування узгодженої конфіскації майна. 
З іншого боку, Кримінальний кодекс у редакції закону № 4033-ІХ від 29 жовтня 2024 року, передбачає застосування конфіскації майна у разі погодження її сторонами угоди, що має місце у даній справі.
Законодавча конструкція Закону №4033-ІХ від 29 жовтня 2024 року дає підстави стверджувати про запровадження єдиного механізму до врегулювання питання укладення угод про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, який підлягає реалізації у комплексі, коли особа, яка вчинила злочин до набрання ним чинності не може скористатись чинною на час укладення угоди нормою ч.2 ст. 75 КК України, оскільки це неминуче призведе до ретроактивного застосування нової ч.2 ст. 77 КК України.
Інший підхід, який активно застососується судами, обгрунтовується "частковою ретроактивністю", коли зворотну дію має лише сприятлива ч.2 ст. 75 КК України, а ч.2 ст. 77 КК України не застосовується ретроактивно. Тоді суди діють згідно остаточної волі осіб, які вказують, що узгоджене ними покарання не передбачає застосування конфіскації. У такому випадку дійсно може мати місце застосування механізму, передбаченого п. 19 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання»
Існування таких протилежних позицій зумовлене саме відповідним рівнем юридичної досконалості застосування законодавчими органами засобів законодавчої техніки під час внесення змін в законодавство.
З урахуванням зазначеного вище, суд вважає, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, слід трактувати на користь обвинуваченої особи.
З огляду на те, що озвучена у судовому засіданні позиція захисту та обвинувачення зводиться до того, що міра покарання, визначена сторонами у кінцевому підсумку мала на меті не застосування конфіскації майна, яка є обов`язковою за санкціями інкримінованих статей, суд у даному конкретному випадку тлумачить законодавство на користь обвинуваченого та погоджується, що в такому випадку згідно із судовою практикою, узгоджене сторонами угоди покарання може бути призначене судом.
При цьому суд враховує недосконалість законодавства, яке допускає його різне тлумачення, відсутність рішення чи роз`яснення чинної вищої судової інстанції України, які б забезпечили однакове застосування даних правових норм, заборону розширеного тлумачення чи аналогії кримінального закону.
Відтак суд прийшов до висновку, що згідно ст. 77 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, додаткове покарання ОСОБА_5 за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 та ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, у виді конфіскації майна може бути не застосоване. Застосуванню підлягає додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк 3 роки.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування основного покарання та про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням, згідно зі ст. 75 КК України з іспитовим тривалістю 3 роки з покладенням на останнього протягом строку дії іспитового строку обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вказаний іспитовий строк тривалістю 3 роки та покладені обов`язки, суд вважає необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 .
Висновки суду.
З урахуванням встановлених обставин угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність. Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання є таким, що відповідає критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом встановлено не було, тому суд дійшов висновку про необхідність затвердження вказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання.
Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Запобіжний захід.
Згідно з вимогами п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, пов`язані із заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжними заходами.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2024 року (у справі № 991/13414/24, провадження 1-кс/991/13498/24) підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (том 7, а.с 126-135, матеріалів НАБУ).
Такий запобіжний захід було обрано у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, тобто за відсутності обвинуваченого та є необхідним, зокрема, для того, щоб у разі затримання особи, суд розглянув питання про застосування до особи обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Втім, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не має прямих процесуальних наслідків для особи, яка не була затримана.
Під час судового засідання прокурор вказала, що через відсутність застосованого запобіжного заходу, питання не підлягає вирішенню. Захист з даного питання не висловлювався. Проте в силу положень ст.ст. 374, 475 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. З огляду на участь обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні в режимі відеоконференції, надання ним показань та визнання беззастережно своєї вини, суд вважає відсутніми підстави для застосування будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. 
Арешти.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суді від 10 вересня 2024 року у справі № 991/8691/24, провадження 1-кс/991/8730/24 (т. 8 а.с. 190-192) було накладено арешт, зокрема, на: 
- будинок за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15413609);
- земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер 3223155400:03:031:0226);
- земельну ділянку площею 0,0388 га за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер 3223155400:03:031:0228);
- земельну ділянку площею 0,0296 га за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер 3223155400:03:031:0227).
Оскільки арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, умовами угоди передбачено сплату коштів за рахунок вказаного майна на потреби ЗСУ, а не на особисті потреби обвинуваченого, конфіскацію майна обвинуваченого ОСОБА_5 в остаточному покаранні застосовано не було, арешт з вказаної частини майна належить скасувати.
Крім того, вказаною ухвалоюбуло накладено арешт і на: 
- квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 619748180364);
- квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 35662526);
- гараж, машиномісце за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 35662282);
- квартиру за адресою АДРЕСА_1 (том 7, а.с.190-192 матеріалів НАБУ).
Арешт на вказану частину майна скасуванню не підлягає до закінчення визначеного судом іспитового строку.
Відповідно до ухвали Вищого антикорупційного суду від 12 листопада 2024 року у справі № 991/12015/24 (провадження 1-кс/991/12085/24 (том 8 а.с. 217-222) слідим суддею накладено арешт: 
1) Як передумову для звернення у межах діяльності спільної слідчої групи до органів Франції на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_17 , із забороною його відчуження та розпорядження, а саме: 
- грошові кошти у розмірі 33 167,61 євро, які знаходяться на банківському рахунку PEL № НОМЕР_10 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE)», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 319/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
- грошові кошти у розмірі 38 750,10 євро, які знаходяться на поточному банківському рахунку IBAN: НОМЕР_11 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
- грошові кошти у розмірі 23 409 євро, які знаходяться на банківському ощадному рахунку (LIVRET A) IBAN: НОМЕР_12 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
- грошові кошти у розмірі 568 358,12 євро, які знаходяться на банківському ощадному рахунку (COMPTE SUR LIVRET) IBAN: НОМЕР_13 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
- грошові кошти у розмірі 75 111,57 євро, які знаходяться на банківському ощадному рахунку (FIDELIS LIVRET A) IBAN: НОМЕР_14 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
2) Як передумову для звернення у межах діяльності спільної слідчої групи до органів Франції на майно яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_18 , право власності на яке зареєстроване за останньою, із забороною його відчуження та розпорядження, а саме: 
- грошові кошти у розмірі 28 052,07 євро, які знаходяться на спільному поточному рахунку IBAN: НОМЕР_15 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_40 , в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC).
Оскільки арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, умовами угоди передбачено сплату коштів за рахунок вказаного майна на погашення заборгованості перед потерпілою юридичною особою, а не на особисті потреби обвинуваченого, конфіскацію майна обвинуваченого ОСОБА_5 в остаточному покаранні застосовано не було, арешт з вказаної частини майна належить скасувати.
Крім того, вказаною ухвалоюбуло накладено арешт: 
3) Як передумову для звернення у межах діяльності спільної слідчої групи до органів Франції на майно яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_18 , право власності на яке зареєстроване за останньою, із забороною його відчуження та розпорядження, а саме: 
- квартиру та гараж, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_7, та відображені у земельному кадастрі наступним чином: АДРЕСА_8.
Арешт на вказану частину майна скасуванню не підлягає до закінчення визначеного судом іспитового строку.
Процесуальні витрати.
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Із матеріалів справи вбачається, що розмір витрат на залучення експертів в даному кримінальному провадженні склав 201 040, 22 грн. Разом з тим, з ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави 44 125,67 грн, що є частиною невідшкодованих процесуальних витрат на проведення судових експертиз у розмірі 132 377, 02 грн. у кримінальному провадженні (загальна сума процесуальних витрат на проведення експертиз становить 201 040, 22 грн).
Цивільний позов.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні відсутній.
Керуючись статтями 12, 65-67, 70, 72, 74-77 КК України, статтями 124, 314, 373-376, 468-470, 472-476, 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 червня 2026 року у кримінальному провадженні № 52026000000000318 від 08 червня 2026 року між прокурором четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 . 
Визнати  ОСОБА_5  винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання :
- за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк 2 (два) роки та з конфіскацією майна;
- за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк 3 (три) роки та з конфіскацією майна;
- за ч.5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк 3 (три) роки, з конфіскацією майна.
На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної чи комунальної власності на строк три роки обчислюється з моменту набрання законної сили вироком та виконується самостійно.
Відповідно до положень ст. 75, 77 КК України не застосовувати до ОСОБА_5 покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 вересня 2024 року у справі № 991/8691/24, провадження 1-кс/991/8730/24, зокрема, на: 
- будинок за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15413609);
- земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер 3223155400:03:031:0226);
- земельну ділянку площею 0,0388 га за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер 3223155400:03:031:0228);
- земельну ділянку площею 0,0296 га за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер 3223155400:03:031:0227).
В іншій частині арешт залишити в силі. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 листопада 2024 року у справі № 991/12015/24 (провадження 1-кс/991/12085/24):
Як передумову для звернення у межах діяльності спільної слідчої групи до органів Франції на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_17 , із забороною його відчуження та розпорядження, а саме:
- грошові кошти у розмірі 33 167,61 євро, які знаходяться на банківському рахунку PEL № НОМЕР_10 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE)», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 319/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
- грошові кошти у розмірі 38 750,10 євро, які знаходяться на поточному банківському рахунку IBAN: НОМЕР_11 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
- грошові кошти у розмірі 23 409 євро, які знаходяться на банківському ощадному рахунку (LIVRET A) IBAN: НОМЕР_12 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
- грошові кошти у розмірі 568 358,12 євро, які знаходяться на банківському ощадному рахунку (COMPTE SUR LIVRET) IBAN: НОМЕР_13 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
- грошові кошти у розмірі 75 111,57 євро, які знаходяться на банківському ощадному рахунку (FIDELIS LIVRET A) IBAN: НОМЕР_14 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC);
Як передумову для звернення у межах діяльності спільної слідчої групи до органів Франції на майно яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_18 , право власності на яке зареєстроване за останньою, із забороною його відчуження та розпорядження, а саме: 
- грошові кошти у розмірі 28 052,07 євро, які знаходяться на спільному поточному рахунку IBAN: НОМЕР_15 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_40 , в банківській установі «Societe de Banque et d`expansion (SBE) - Banque Populaire», або на виконання рішення судді з питань свободи та тримання під вартою Загального суду Парижа від 26.07.2024 № 321/2024 (номер процедури Р. 21 337 000 252 PNF) перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_16 , відкритий у фінансовій установі Caisse des depots et consignations (адреса: 56, Rue de Lille, 75356 PARIS 07 SP, Франція) на ім`я Агентства з управління та повернення арештованих та конфіскованих активів (L'Agence de gestion et de recouvrement des avoirs saisis et confisques (AGRASC).
В іншій частині арешт залишити в силі. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 44 125,67 грн, що є частиною невідшкодованих процесуальних витрат на проведення судових експертиз у розмірі 132 377, 02 грн. у кримінальному провадженні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вищий антикорупційний суд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення. Умисне невиконання угод є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1