1	Справа № 335/1480/26  2/335/1490/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2026 року        м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого - судді Апаллонова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., позивача – ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області , з 01.06.2018, актовий запис № 450.
Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину – доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спільне життя з відповідачем не склалося, зникло взаєморозуміння, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача.
Ухвалою від 18.02.2026 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
04.03.2026 року від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про надання строку на примирення.
09.03.2026 року від представника позивача ОСОБА_2 , надійшли заперечення проти задоволення заяви про надання строку на примирення.
Позивач та її представник в судовому засіданні, 24.03.2026 рок заперечували проти задоволення заяви про надання строку на примирення. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, зникло взаєморозуміння.
Відповідач в судовому засіданні 24.03.2026, проти розірвання шлюбу заперечував та наполягав на тому, що примирення між сторонами є можливим, а розірвання шлюбу було б передчасним. Відтак, відповідач просив надати час для примирення строком на шість місяців.
За клопотанням відповідача ухвалою від 24.03.2026 подружжю надано строк для примирення тривалістю два місяці та зупинено провадження у справі. 
Ухвалою Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 27.05.2026 року поновлено провадження у справі.
У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також надав заяву про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що розмір витрат у сумі 22050,00 грн., є завищеним та не відповідає критеріям розумності.
20.07.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та з урахуванням складності справи ухвалив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення – 22.07.2026 року о 15:30 годині.
Суд заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.06.2018 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 450, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За ствердженням позивача, яке відповідач не спростував, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть? поновлення шлюбних відносин між сторонами неможливе.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу – одна з основних його засад. Шлюб – це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб.
Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано договір про нання правової допомоги №12/01від 12.01.2026року, платіжна інструкція від 10.02.2026 на суму 11025 грн.рахунок №06/02/26 на суму 11025,00 грн., рахунок № 20/07/26 на суму 11025,00грн.платіжна інструкція від 21.07.2026 року на суму 11025,00грн., акт №1 здачі-приймання наданих послуг від 20.07.2026року, 
Суд бере до уваги, що за своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, предметом позову є виключно розірвання шлюбу, а судова практика по такій категорії справ є усталеною.
Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 22050,00 грн є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи, пов`язаної з розглядом справи у суді та її доцільністю).
Таким чином, беручи до уваги обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми понесених ним витрат в розмірі 5000,00 грн, оскільки, такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим.
Враховуючи вищенаведене, діючи на підставі ст.ст.104-105, 110-114 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено актовий запис № 450 від 01 червня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП - НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 1331,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн 
Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з вручення копії рішення. 
Відповідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення. 
Повне судове рішення проголошено 22.07.2026 року. 

Суддя       Ю.В. Апаллонова