Суддя ОСОБА_1 
Справа № 644/4857/26 
Провадження № 1-кп/644/823/26 
17.07.2026

ВИРОК
Іменем України

17 липня 2026 року           м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
головуючої судді – ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря судових засідань – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова у режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 12026226210000209 від 09.04.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шукайвода, Христинівського району, Черкаської області, громадянина України, розлученого, з базовою загальною освітою, військовослужбовця, який проходить військову службу на посаді навідника 1 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

I.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом установлено, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, незаконно, в порушення ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1 – 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та ст. ст. 1, 4, 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», посягаючи на суспільні відносини в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення.
Встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08.2025 № 237, військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат» ОСОБА_4 , призначено на посаду навідника 1 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу.
Згідно зі ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» «солдат» ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року (далі за текстом – Закон № 60/95-ВР), аналоги наркотичних засобів і психотропних речовин заборонені до обігу на території України речовини синтетичні чи природні, не включені до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 (далі за текстом - Перелік), хімічна структура та властивості яких подібні до хімічної структури та властивостей наркотичних засобів і психотропних речовин, психоактивну дію яких вони відтворюють.
Також, відповідно до ст. 13 Закону № 60/95-ВР на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.
Заразом, згідно зі ст. 25 Закону № 60/95-ВР зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.
За приписами ст. 25-28 Закону № 60/95-ВР придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.
Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (надалі за текстом - Таблиці) PVP є психотропною речовиною.
Проте, в порушення зазначених вимог законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, за наступних обставин:
Так, у невстановлений час та місці, але не пізніше 09.04.2026, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту. Реалізовуючи свій кримінально – протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, ОСОБА_4 , у невстановлений час та місці, але не пізніше 09.04.2026, перебуваючи неподалік позицій в Ізюмському районі Харківський області знайшов на узбіччі, біля дороги, 1 (один) паперовий конверт, всередині якого містилась кристалоподібна речовина білого кольору, при цьому усвідомлюючи, що вказана речовина є психотропною речовиною, обіг якої на території України заборонено.
Продовжуючи кримінально-протиправний умисел на незаконний обіг психотропних речовин, без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , поклав до кишені своєї сумки 1 (один) паперовий конверт, всередині якого містилась кристалоподібна речовина білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої заборонено – PVP, маса якої становить: 0,1917 грамів, після чого почав незаконно зберігати його при собі для власного вживання, без мети збуту.
У подальшому, 09.04.2026 ОСОБА_4 близько 10 год 25 хв за адресою: м. Харків, вулиця Дністровська, поблизу буд. 84, зупинений працівниками поліції, які з дотриманням вимог ст. 2, 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію» проводили заходи щодо забезпечення публічної безпеки та порядку, протидії злочинності, виявлення підозрілих осіб на території Індустріального району міста Харкова.
09.04.2026 у період часу з 10 години 58 хвилин по 11 годину 12 хвилин в ході огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, яка знаходиться на території тимчасово утвореного блок посту на 516 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, працівниками поліції ВП № 1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області у місті Харкові, працівниками поліції ВП № 1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області у ОСОБА_4 , вилучено 1 (один) паперовий конверт з кристалоподібною речовиною білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої заборонено – PVP, маса якої становить: 0,1917 грамів, що відповідно до Таблиці № 2 затвердженої наказом № 188 МОЗ України від 01.08.2000 є значним розміром, який ОСОБА_4 , незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Враховуючи вище викладене, ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту. 
1.1.Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, з огляду на який прокурор зазначив, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивної істини, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності, що дають підстави визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Також, прокурор вважав, з урахуванням повного визнання вини ОСОБА_4 за обставин визначених у обвинувальному акті, недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України. Окрім цього, прокурор вважав за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
1.2.Обвинувачений ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні (проступку) повністю визнав, з відповідною кримінально-правовою кваліфікацією його дій погодився, не оспорюючи фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті від 01.05.2026. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суд, що кається у вчиненому, та вважає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. ОСОБА_4 запевнив суд, що правильно розуміє зміст фактичних обставин визначених у обвинувальному акті, погоджується з кваліфікацією його діянь, визнає обставини встановлені стороною обвинувачення, також розуміє, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці докази та обставини в апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, про що надав суду відповідну письмову заяву (а.с. 71). Також, обвинувачений просив суд суворо не карати за вчинені протиправні діяння.
II.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
За наведених обставин, ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, яке суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.
III. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 16.09.2024 (справа 444/870/22, провадження № 51- 2989 кмо 23) зазначила, що суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію, або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Такий порядок розгляду кримінального провадження не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку
Беручи до уваги те, що обвинувачений винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, затвердженому прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону 01.05.2026, правильно розуміє зміст цих обставин, що у суду не викликало сумнівів у добровільності його позиції, тому суд, за згодою ОСОБА_4  з`ясувавши думку прокурора, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. 
Заразом, суд з`ясував, чи не наполягає ОСОБА_4 на дослідженні всіх доказів у справі, а також роз`яснив обвинуваченому, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку із надходженням відповідного клопотання від підсудного та сторони обвинувачення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, яке беззастережно підтримано обвинуваченим, про що останнім надано до суду письмову заяву від 17.07.2026 за вх. № 30582 (а.с. 71), керуючись імперативною вимогою щодо дотримання принципів змагальності та диспозитивності, суд визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, та установив такий порядок їх дослідження, зокрема: допит обвинуваченого, дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого, а також документів щодо вжиття заходів забезпечення кримінального провадження за № 12026226210000209 від 09.04.2026.
Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повністю визнав та пояснив суду, що він є військовослужбовцем військової служби за призовом на посаді навідника танкового взводу військової частини НОМЕР_1 , 09.04.2026, перебуваючи в Ізюмському районі Харківський області, знайшов на узбіччі біля дороги 1 (один) паперовий конверт, всередині якого містилась кристалоподібна речовина білого кольору - солі, який він поклав до кишені своєї сумки та почав незаконно зберігати його при собі для власного вживання, без мети збуту. 09.04.2026 ОСОБА_4 близько 10 год 25 хв за адресою: м. Харків, вулиця Дністровська, поблизу буд. 84, зупинений працівниками поліції, та період часу з 10 години 58 хвилин по 11 годину 12 хвилин в ході огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, яка знаходиться на території тимчасово утвореного блок посту на 516 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, працівниками поліції ВП № 1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області у місті Харкові у ОСОБА_4 виявлено та вилучено 1 (один) паперовий конверт з кристалоподібною речовиною білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої заборонено – PVP, маса якої становить: 0,1917 грамів.
Суд, заслухавши підсудного, дійшов переконання, що його показання не викликають сумніву у правильності розуміння змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції, розповідь ОСОБА_4 не викликає сумнівів про відповідність дійсності фактичним обставинам викладеним у обвинувальному акті від 01.05.2026 (а.с. 1-9). 
Окрім показань ОСОБА_4 , суд брав до уваги та досліджував документи щодо вжиття заходів забезпечення кримінального провадження за № 12026226210000209 від 09.04.2026, а також документи, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема:
1. Довідку КНП «Христинівська багатопрофільна лікарня» ХМР № 369 від 24.02.2026, згідно з якою ОСОБА_4 у лікарів наркологів та психіатрів під наглядом не перебуває (а.с. 75);
2. Вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22.07.2021, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки (а.с. 76-86).
3. Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2025 № 237, згідно з яким солдата ОСОБА_4 навідника 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 переміщено на рівні посади, на посаду навідника 1 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 (а.с. 87);
4. Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2025 № 181, згідно з яким солдата ОСОБА_4 навідника 1 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , з метою підвищення танкового батальйону, перепризначено на рівнозначні посади на навідника 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 (а.с. 88); 
5. Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2024 № 69, з якого вбачається, що солдат ОСОБА_4 з 09.03.2024 зараховано до списку особового складу частини НОМЕР_1 , та вважається таким, що прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, - навідник 1 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону (а.с. 90);
6. Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2022 № 4, з якого вбачається, що солдат ОСОБА_4 з 20.04.2022 зараховано до списку особового складу частини НОМЕР_1 , та вважається таким, що прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, - навідник танковий взвод танкова рота танковий батальйон (а.с. 90);
7. Медична характеристика на ім`я ОСОБА_4 , згідно з якою за час проходження служби у в/ч НОМЕР_1 на облік до психіатра та нарколога не ставився, документів, які підтверджують факт перебування на обліку нарколога і психіатра не надавав (а.с. 91);
8. Паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 20.10.1998 Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 92-94);
9. Військовий квиток серії НОМЕР_3 , виданий 25.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перебуває на посаді навідник в/ч НОМЕР_1 , на підставі наказу № 4 від 20.04.2022 (а.с. 95-97);
9. Службова характеристика на солдата ОСОБА_4 , який зарекомендував себе дисциплінованим та виконавчим військовослужбовцем, відповідає займаній посаді (а.с. 99). 
10. Довідка про витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-26/10643-НЗПРАП від 16.04.2026 у сумі, що становить 2 674,20 грн (а.с. 100); 
11. Квитанція про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу № 4008 (а.с. 101);
12. Постановою ст. дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 від 23.04.2026 визнано в якості речових доказів, а саме: об`єктом дослідження, які було поміщено до сейф-пакету – МВС України експертної служби 6652890, з підписом ОСОБА_7 , та який відповідно до висновку експертизи за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № СЕ-19/121-26/10643-НЗПРАП від 16.04.2026 надані на експертизу паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору масою: 0,2760 г – містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений – PVP. Маса PVP становить 0,1719 грамів, на якому маються пояснювальні написи: Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА, підрозділ Харківський НГДЕКЦ МВС, номер (дата висновку (фабула); № СЕ-19/121-26/10643-НЗПРАП від 16.04.2026, вилучено: об`єкти дослідження. Експерт (спеціаліст): (підпис) ОСОБА_7 , дата та час пакування: 16.04.2026, ЄРДР 12026226210000209 від 09.04.2026 (а.с. 102);
13. Вимога про наявність судимостей від 13.05.2026 стосовно ОСОБА_4 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, що підтверджується довідкою (а.с. 61-62).
14. Вимога про наявність судимостей від 23.04.2026 на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 72-74).
Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та підсудного, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, зважаючи на позицію учасників судового провадження щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, надано та досліджено не було.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх узгодженими між собою та іншими доказами у справі, а також належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, тому сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998, де Європейський Суд наголошує про те, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Отже, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не оспорює фактичні обставини справи та правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, з урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. 
Суд дійшов переконання, що події кримінального правопорушення мали місце, а вчинені обвинуваченим протиправні дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки ОСОБА_4 достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а також про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, усвідомлював та знайшовши на узбіччі, біля дороги, 1 (один) паперовий конверт з кристалічною речовиною, що є психотропною речовиною, обіг якої заборонено – PVP, який поклав до кишені своєї сумки 1 (один), та почав незаконно зберігати його при собі для власного вживання, без мети збуту.
Враховуючи викладене вище, суд вважає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
IV.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви призначення покарання
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Визначення ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення полягає у з`ясуванні судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у зазначеній статті КК України міститься лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображається у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання, на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.
Судом враховано, що ОСОБА_4 умисно вчинив кримінальне правопорушення спрямоване проти здоров`я населення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема: кримінальне правопорушення – проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, що відноситься до категорії кримінальних проступків відповідно до ч. 2 ст.12 КК України, оскільки санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає основне покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та інші не пов`язані з позбавленням волі. 
Суд зважає, що у рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.
Вивченням особи обвинуваченого, судом установлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Шукайвода Христинівського району Черкаської області, є громадянином України (а.с.92), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.94/на звороті). 
Судом ураховано, що обвинувачений є військовослужбовцем, проходить військову службу на посаді навідника 1 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, що підтверджується витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2025 № 237 (а.с. 87) та військовим квитком серії НОМЕР_3 (а.с. 95-97), розлучений, має неповнолітню дитину, яка проживає з колишньою дружиною, що підтверджено підсудним у судовому засіданні, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра ОСОБА_4 не стоїть, що підтверджується відповідною довідкою та медичною характеристикою (а.с. 75, 91).
Заразом, суд бере до уваги солдат ОСОБА_4 зарекомендував себе дисциплінованим та виконавчим військовослужбовцем, відповідає займаній посаді, що підтверджується службовою характеристикою в/ч НОМЕР_1 (а.с. 99). 
Суд бере до уваги вимогу про наявність судимостей від 13.05.2026 з доданою довідкою стосовно ОСОБА_4 , згідно з якою вбачається, що в силу ст. 89 КК України підсудний не судимий (а.с. 61-62), що підтверджується також вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22.07.2021, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки (а.с. 76-86). 
Суд не бере до уваги вимогу про наявність судимостей від 23.04.2026 на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 72-74), з якої вбачається, що ОСОБА_4 , зник 21.03.2024 на території н.п. Часів Яр Бахмутського р-ну Донецької області, і розшукується як безвісті зниклий на підставі внесення даних до ЄРДР за ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 72-74), оскільки вказані відомості стосуються іншої особи, а не підсудного. 
Суд враховує, що під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують відповідно до положень ст. 66, 67 КК України, що відповідає правовій позиції викладеній у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з якої вбачається, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. 
Відповідно до обвинувального акту від 01.05.2026 обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття (а.с. 8). Так, ч. 6 ст. 368 КПК України визначено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 в справі № 457/529/20 вбачається, що щире каяття – це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. 
Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 кримінальне провадження № 629/847/15-к).
Під час судових слухань справи, безпосередньо сприймаючи під час судових засідань пояснення, показання, поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , який дійсно визнав свою вину за тих обставин, які ставляться йому в провину, усвідомлюючи усю тяжкість скоєного, заразом неохоче розкривав усі відомі йому обставини вчиненого діяння, не виражав засудження своєї негативної поведінки та щирого сорому з приводу своїх вчинків, суд дійшов переконання, що підсудний не виражає глибокі переживання щодо того, що сталося, не соромиться діяння, які скоїв, не засуджує свою кримінально карану поведінку, що може свідчити про відсутність позитивних змін соціальних орієнтацій. 
Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує поведінку обвинуваченого та його відношення до скоєного, суд бере до уваги викривальні покази самого обвинуваченого, а також видачу психотропної речовини.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено (а.с. 8). 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За приписами ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд бере до уваги, під час призначення ОСОБА_4 покарання, вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Отже, під час визначення судом виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, його поведінку як під час скоєння правопорушень, так і після цього, пом`якшуючі обставини, суд дійшов переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. 
Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.
Суд наголошує, що повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві. Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.
Відповідно до вимог ст. 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу винного.
З огляду на фактичні обставини справи, зокрема тяжкість вчинених кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, одне з яких є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 309 КК України), предметом якого особливо небезпечна психотропна речовину – PVP, обіг якої заборонено, суд враховує цінність суспільних відносин, на які здійснено посягання, заразом, з урахуванням відомостей, що характеризують особу підсудного, його особистісні прояви у головних сферах життєдіяльності, соціально-демографічні властивості, спосіб життя, соціальні зв`язки, посткримінальну поведінку, перебування на військовій службі, дійшов переконання про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання за кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок. 
Саме це покарання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з урахуванням позицій учасників справи та обмежень визначених ч. 3 ст. 349 КПК України, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, на переконання суду буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Суд дійшов переконання, що зазначене покарання відповідатиме його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи). Таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину». Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
V.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Цивільний позов під час досудового розслідування у кримінальному провадженні заявлено не було (а.с. 8).
VI.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Підстави застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутні (а.с. 8). 
Викривач у кримінальному провадженні відсутній, винагорода викривачу не пропонувалась (а.с. 8). 
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у межах кримінального провадження № 12026226210000209 від 09.04.2026 не обирався, а суд не вбачає підстав для його застосування.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами. 
На вимогу положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту. 
Арешти у межах кримінального провадження № 12026226210000209 від 09.04.2026 під час досудового розслідування не накладались.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-26/10643-НЗПРАП від 16.04.2026 у сумі, що становить 2 674,20 грн, та підтверджується довідкою (а.с. 100), що підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ч.2 ст.122 та ч.1, 2 ст.124 КПК України.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Отже, керуючись ст. 100, 122, 124, 174, 331, 337, 342-351, 358, 368-371, 373, 374, 376, 395, 532, 615 КПК України,
УХВАЛИВ: 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення – проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за № СЕ-19/121-26/10643-НЗПРАП від 16.04.2026 у сумі 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн 20 коп (код доходів 24060300, отримувач платежу ГУК Харків обл./МТГ, Харків/24060300, п/рахунок UA048999980313050115000020649, код отримувача (ЄДРПОУ 37874947). 
Речові докази у кримінальному провадженні № 12026226210000209 від 09.04.2026, що знаходяться у камері зберігання речових доказів УЛМТЗ ГУНП в Харківські області, після набрання вироком законної сили: 
1). Знищити:
-об`єкт дослідження, які було поміщено до сейф-пакету – МВС України експертної служби 6652890, з підписом ОСОБА_7 , та який відповідно до висновку експертизи за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № СЕ-19/121-26/10643-НЗПРАП від 16.04.2026 надані на експертизу паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору масою: 0,2760 г – містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений – PVP. Маса PVP становить 0,1719 грамів, на якому маються пояснювальні написи: Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА, підрозділ Харківський НГДЕКЦ МВС, номер (дата висновку (фабула); № СЕ-19/121-26/10643-НЗПРАП від 16.04.2026, вилучено: об`єкти дослідження. Експерт (спеціаліст): (підпис) ОСОБА_7 , дата та час пакування: 16.04.2026, ЄРДР 12026226210000209 від 09.04.2026.
Прокурору, обвинуваченому та захиснику копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 – у той же строк з моменту вручення йому копії, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. В іншому разі вирок набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційного суду, якщо його не буде скасовано.
Прокурору та обвинуваченому повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя        ОСОБА_1