Справа № 511/2120/26
Провадження № 2/517/407/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2026 року | смт. Захарівка

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ТОВ "Споживчий центр" - адвоката Поліщук Анни Юріївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:  
Представник ТОВ "Споживчий центр" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.            Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.08.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі Кредитний договір №26.08.2025-100001043 строком на 140 днів з дати його складання зі сплатою процентів, вказаних в договорі та надано кредитні кошти в розмірі 4000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 . 29.08.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі додатковий договір за яким було збільшено суму кредиту на 1 000,00 грн.. Відповідачка зобов`язання по кредитному договору не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 14 141,98 грн..     Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 16.07.2026 позовну заяву прийнято до свого провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.            Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однією із сторін або власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.  У судове засідання представник позивача не з`явилася, до матеріалів справи додала клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Зазначивши, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.              Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.     Судова повістка надсилалася за зареєстрованим місцем проживання відповідачки: АДРЕСА_1 , але повернулася з відміткою Укрпошти - "адресат відсутній".           Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.          Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.          Суд вважає, що відповідачка не з`явилася до суду без поважних причин, не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює заочне рішення відповідно до вимог статті 280 ЦПК України.              Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.           Судом встановлено, що 26.08.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №26.08.2025-100001043, строком на 140 днів зі сплатою процентів.   Договір укладено в електронній формі.         Відповідно до Договору №26.08.2025-100001043 від 26.08.2025 ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 4 000,00 грн., шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .             Факт перерахування підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 1-0506 від 05.06.2026, в якій зазначається, що 26.08.2025 о 12:47 на картку № НОМЕР_1 було перераховано кошти в сумі 4 000,00 грн. (номер транзакції в системі iPay.ua – 844180701).              29.08.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі додатковий договір, за яким було збільшено суму кредиту на 1 000,00 грн..     Факт перерахування підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 1-0506 від 05.06.2026, в якій зазначається, що 29.08.2025 о 11:04 на картку № НОМЕР_1 було перераховано кошти в сумі 1 000,00 грн. (номер транзакції в системі iPay.ua – 846803705).              ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та з ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024.         Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою частково здійснювалося погашення основної суми кредиту.           Відповідачка належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим після часткового погашення кредитної заборгованості виникла заборгованість у розмірі 14 141,98 грн., що складається з наступного:        - 4 648,21 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту;       - 4 558,77 грн. – сума заборгованості за процентами;       - 4 935,00 грн. – відсотки, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України.    Оскільки матеріалами справи підтверджено факт отримання відповідачкою кредитних коштів та невиконання нею взятих на себе зобов`язань, вимоги позивача про стягнення 4 648,21 грн заборгованості за тілом кредиту та 4 558,77 грн процентів за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.         Вирішуючи питання щодо стягнення суми, нарахованої відповідно до статті 625 ЦК України, у розмірі 4935,00 грн, суд вказує, що таке нарахування суперечить вимогам п. 18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України, відповідно яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, у період дії воєнного стану позичальник звільнений від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Тому вимога позивача про стягнення 4 935,00 грн суми, нарахованої на підставі статті 625 ЦК України, задоволенню не підлягає.
За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.   Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.            Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.         Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановленно законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів і вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмові форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.  Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підпис.  Отже, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного договору та ідентифікації особи, яка його уклала.  Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідкам прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).            Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами укладений в електронній формі, яка відповідно до статей 205, 207, 639 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми правочину. Договір містить усі істотні умови кредитування, зокрема щодо суми кредиту, строку його надання, порядку повернення, розміру процентів та інших умов, а також підписаний відповідачем із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.         Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.    Відповідачка не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки після отримання кредитних коштів здійснила лише часткове погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 10.06.2026 утворилася заборгованість.    Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. Оскільки позов задоволено частково, а саме на суму 9 206,98 грн із заявлених 14 141,98 грн, що становить 65,10 % ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 733,33 грн.          Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на поштове відправлення копії позовної заяви з доданими до неї документами у сумі 127,38 грн, суд зазначає, що такі витрати не належать до складу судових витрат, визначених ст.. 133 ЦПК України, а є витратами, пов`язаними з виконанням позивачем процесуального обов`язку щодо направлення іншому учаснику справи копій документів, поданих до суду. Оскільки законом не передбачено їх відшкодування за рахунок іншої сторони спору, підстави для задоволення цієї вимоги відсутні.   На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258–259, 263–265, 268, 280–284 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позов представника ТОВ "Споживчий центр" - адвоката Поліщук Анни Юріївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.     Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ "Споживчий центр" (код ЄРДПОУ: 37356833, МФО: 305299, рахунок № НОМЕР_3 , місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 206 (дев`ять тисяч двісті шість) гривень 98 копійок.              Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" судовий збір в розмірі 1 733 (одну тисячу сімсот тридцять три) гривні 33 копійки.      В іншій частині позовних вимог- відмовити.        Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.             Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:             Ірина ГОНЧАР