Справа № 459/1412/26 
Провадження № 2/459/605/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
10 липня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області в складі: 
головуючого судді      Отчак Н.Я. 
з участю секретаря      Савіцької Б.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
06.04.2026 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №4934230 від 31.08.2024 у розмірі 8760,38 грн. та за договором №1828429 від 12.10.2024 у розмірі 7219,48грн.
В обґрунтування вимог зазначила, що 31.08.2024 року між ТОВ Лінеура Україна» і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4934230 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразового ідентифікатора 27561, в порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 2500,00 грн.; строк кредитування 360 днів; стандартна процентна ставка 1,00 % в день. 
Позивач із використанням системи LiqPay видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в договорі, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
29.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем було укладено договір факторингу № 01.02-27/25, за умовами якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. 
Додатком № 1 до договору факторингу № 01.02-27/25 від 29.05.2025 є реєстр боржників згідно з яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 8760,38грн., з яких: 2499,96грн. сума основного боргу, 5197,92грн. сума нарахованих процентів; 1062,50грн. сума штрафних санкцій.
Додатково 12.10.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1828429 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Таким чином Позичальником було отримано кредит в загальній сумі 1500,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
30 червня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-18/25, за яким ТОВ «Селфі Кредит» відступило права вимоги, а ТОВ «Свеа фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Селфі Кредит», визначеними в Реєстрі боржників, у тому числі, за кредитним договором №1828429 від 12.10.2024 укладеним з ОСОБА_1 в розмірі 7219,48 грн, з яких 1499,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 3060грн заборгованість за відсотками, 2659,50 заборгованість за пенею.
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.
Ухвалою від 07.04.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 27.05.2026 з повідомленням сторін, який відкладено на 08.07.2026.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача просила розгляд справи проводити у її відсутності.
Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив, при цьому суд вжив всіх можливих заходів для виклику останнього до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано.
На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 31.08.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4934230, відповідно до умов якого останній отримав споживчий кредит в розмірі 2500 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків в розмірі 1% в день за кожний день користування кредитом. 
12.10.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 уклали договір №1828429, відповідно до умов якого остання отримала споживчий кредит в розмірі 1500 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків в розмірі 1% в день на залишок кредиту з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів згідно графіку платежів, загальні витрати за кредитом за стандартною ставкою складають 5400 грн. 
Указані кредитні договори підписані відповідно до умов ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями, направленими на мобільний телефон відповідача.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування 31.08.2024 2500 грн на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , зазначену при оформленні кредиту, що підтверджується повідомленням від 30.07.2025 ТОВ «Пейтек» , якого включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. 
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування 12.10.2024 1500 грн на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , зазначену при оформленні кредиту, що підтверджується інформацією від 01 липня 2025 року ТОВ «ПЕЙТЕК» .
У встановлений цими договорами строк ОСОБА_1 кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти.
30 червня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-18/25, за яким ТОВ «Селфі Кредит» відступило права вимоги, а ТОВ «Свеа фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Селфі Кредит», визначеними в Реєстрі боржників, у тому числі, за кредитним договором №1828429 від 12.10.2024, укладеним з ОСОБА_1 в розмірі 7219,48 грн, з яких 1499,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 3060 грн заборгованість за відсотками, 2659,50 заборгованість за штрафними санкціями, що підтверджується копією договору факторингу, актом приймання-передачі документації до нього, витягом з реєстру боржників , а також платіжною інструкцією від 01 липня 2025 року про перерахунок коштів на виконання договору факторингу№ 01.02-18/25.
29 липня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-27/25, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАІНА» відступило права вимоги, а ТОВ «Свеа фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», визначеними в Реєстрі боржників, у тому числі, за кредитним договором №4934230 від 31.08.2024, укладеним з ОСОБА_1 в розмірі 8760,38 грн, яких 2499,96 грн заборгованість за тілом кредиту, 5197,92 грн заборгованість за відсотками, 1062,54 заборгованість за штрафними санкціями, що підтверджується копією договору факторингу, актом приймання-передачі документації до нього, витягом з реєстру боржників, а також платіжною інструкцією від 30 липня 2025 року про перерахунок коштів на виконання договору факторингу від 29 липня 2025 року.
Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства.
Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином до позивача у встановленому законом порядку перейшло право вимоги за кредитними договорами №4934230 та №1828429 до ОСОБА_1 , після набуття права вимоги позивач не здійснював будь-яких нарахувань за вказаними договорами. 
Як убачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за договором №4934230 від 31.08.2024 станом на 29.07.2025 становить 8760,38 грн, з яких: 2499,96 грн заборгованість за тілом кредиту, 5197,92 грн заборгованість за відсотками, 1062,50 заборгованість за пенею.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за договором №1828429 від 12.10.2024 станом 30.06.2025 становить 7219,48 грн, з яких: 1499,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 3060 грн заборгованість за відсотками, 2659,50 грн заборгованість за пенею.
Заборгованість за тілом кредиту та відсотками нарахована позивачем відповідно до умов договорів № 4934230 від 31.08.2024 та №1828429 від 12.10.2024 та в межах строку кредитування.
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаними кредитними договорами, відповідачкою по справі суду надано не було.
Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №4934230 від 31.08.2024 в розмірі 7697,88 грн, з яких: 2499,96 грн заборгованість за тілом кредиту, 5197,92 грн заборгованість за відсотками та за кредитним договором №1828429 від 12.10.2024 в розмірі 4559,98 грн, яких: яких: 1499,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 3060 грн заборгованість за відсотками, а всього 12257,86 грн. 
Щодо стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за штрафними санкціями за кредитними договорами: № 4934230 від 31.08.2024 та №1828429 від 12.10.2024 у розмірі 1062,50грн та 2659,50грн відповідно, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні`у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи зазначене вище, вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею за договором № 4934230 від 31.08.2024 у розмірі 1062,50грн та за договором №1828429 від 12.10.2024 у розмірі 2659,50грн, не відповідає вимогам Закону, а тому в цій частині задоволенню не підлягає.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Відтак, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2042,28грн.
Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд 
у х в а л и в:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, м. Київ, вул. Іллінська, 8) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» суму заборгованості за Договором №4934230 від 31.08.2024 у розмірі 7697,88грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» суму заборгованості за Договором №1828429 від 12.10.2024 у розмірі 4559,98грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» сплачений судовий збір у розмірі 2042,28 грн. 
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 10 липня 2026 року.

Суддя: Н. Я. Отчак