ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року	Львів	Справа № 260/8181/24 пров. № А/857/8972/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Онишкевича Т. В.	
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі № 260/8181/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії, (головуючий суддя першої інстанції Дору Ю.Ю., місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту 31.01.2025), –
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач) через свого представника звернувся до Головного управління ДПС в Закарпатській області (далі – відповідач) з адміністративним позовом, у якому просив: 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №237/07-16-24-12 від 06.11.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, яким реєстрацію ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платником єдиного податку анульовано 30.09.2024; 
зобов`язати Головне управління ДПС у Закарпатській області поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% з 01 жовтня 2024 року шляхом включення до реєстру платників єдиного податку; 
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в загальній сумі 32 028,00 грн, з яких витрати на сплату судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрати на правничу допомогу 30 000,00 грн.
Свої вимоги мотивував тим, що оскаржуване рішення прийнято за результатами камеральної перевірки, однак положеннями ПК України не передбачено можливість проведення контролюючим органом камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеної системі оподаткування, обліку та звітності. 
На переконання позивача, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки. Указуючи на виявлені порушення, стверджує, що не відповідає дійсності висновок контролюючого органу щодо неможливості перебування платників податків, які здійснюють діяльність відповідно до коду КВЕД 61.90 та порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пп.8 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України, тобто здійснення заборонених видів діяльності, з огляду на наступне. 
За правилами, абз. 4 пп.2 п. 291.4 ст. 291 ПКУ визначено, що фізичні особи – підприємці, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), послуги з надання доступу до мережі Інтернет, а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи. 
Тому на думку позивача, ПКУ прямо передбачає, що фізична особа-підприємець на третій групі спрощеної системи оподаткування має право надавати послуги доступу до мережі Інтернет. Податковий кодекс України у пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 не містить посилання на КВЕД видів діяльності, які заборонені до здійснення платниками єдиного податку, а в цьому Кодексі зазначені саме заборонені види діяльності на спрощеній системі оподаткування. 
Позивач стверджував, що згідно Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) надає лише Послуги доступу до мережі Інтернет (код послуги ІА.81), а тому має законне право перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності надаючи виключно послуги до мережі Інтернет. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року позовні вимоги задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №237/07-16-24-12 від 06.11.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 30.09.2024.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Закарпатській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% з 01 жовтня 2024 року шляхом включення до реєстру платників єдиного податку.
Стягнуто з Головного управлінні ДПС України в Закарпатській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень) грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Головне управління ДПС у Закарпатській області подав апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. 
Суть доводів апелянта зводиться до того, що з набранням чинності 01.01.2022 Закону № 1089 платники єдиного податку юридичні особи при постачанні електронних комунікаційних послуг не мають права застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Зазначає, що заборона перебування на спрощеній системі оподаткування стосується суб`єктів господарювання, які в рамках надання послуг у сфері електронних комунікацій здійснюють технічне обслуговування та експлуатацію відповідних мереж, у тому числі надають доступ до таких мереж.
Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як установлено судом із матеріалів справи та долучених письмових доказів, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та був зареєстрований платником єдиного податку 3 групи 12.07.2023 за кодом виду діяльності 61.90.
30.09.2024 на підставі підпункту 191.1.1 пункту 191.1. статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 76.3 статті 76, пункту 86.3 статті 86 розділу II Податкового кодексу України (надалі – Кодекс), пунктів 299.2 та 299.7 ст. 299 розділу XIV Кодексі, з врахуванням підпункту 291.5.1 пункту 291.5 ст. 291, пунктів 299.10, 299.11 статті 299 Кодексу, головним державним інспектором Ужгородського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Закарпатській області проведено перевірку дотримання правових засад застосування спрощеної системи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Закарпатській області (надалі – податковий орган, контролюючий орган) складено Акт про результати перевірки дотримання правових засад застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності від 30 вересня 2024 року №13868/07-16-24-12/3214700954 (далі по тексту – Акт), відповідно до висновків якого податковий орган вважає, що Позивачем порушено вимоги пп.8 пп.291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Кодексу, у зв`язку з чим реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню 30.09.2024. Такого висновку податковий орган дійшов через здійснення мною діяльності за кодом КВЕД ДК 009:2010 69.90.
Не погоджуючись із таким актом, позивач надіслав відповідачу заперечення на акт камеральної перевірки №13868/07-16-24-12/3214700954 від 30.09.2024. 
У відповідь від відповідача отримано лист № 17507/6/07/-16-24-12 від 31.10.2024 в якому податковий орган вказав про прийняття рішення про залишення без мін висновків до акту перевірки. 
На підставі акта камеральної перевірки №13868/07-16-24-12/3214700954 від 30.09.2024 р. Головним управління ДПС у Закарпатській області прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №237/07-16-24-12 від 06.11.2024, відповідно до якого анульовано реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку з 30.09.2024.
Суд першої інстанції позов задовольнив з ти підстав, що інформація, яка зібрана контролюючим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку.
Також суд першої інстанції виснував, що обмеження перебування на спрощеній системі оподаткування згідно абз.8 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України стосується виключно суб`єктів, які безпосередньо здійснюють саме види діяльності, прямо зазначені у ПК України, а саме: Поштовий зв`язок, Телефонний зв`язок, Діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж. Натомість, позивач не здійснює видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, тому відповідно відсутні підстави для виключення його з реєстру платників єдиного податку.
Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд першої інстанції взяв до уваги такі правові норми.
Зокрема, відповідно до статей 67-68 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі – ПК України).
Пунктом 291.2 статті 291 ПК України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності – особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
За приписами підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку: третя група – фізичні особи – підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи – суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Згідно з пунктом 299.2 статті 299 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку
За приписами пункту 299.10 статті 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
Відповідно до підпункту 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, п.7) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання – з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.
Відповідно до абзацу першого пункту 299.11 статті 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої – третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої – третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Зі змісту оскаржуваного рішення суду видно, що судом проаналізовано наведені правові норми внаслідок чого суд дійшов мотивованого висновку про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку. 
Аналогічну за змістом правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.12.2020 у справі № 200/9334/19-а.
Водночас, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених у ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку третьої групи.
Такий висновок місцевого суду відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені, зокрема, у постановах від 02 жовтня 2018 року у справі №805/1307/17-а, від 03 грудня 2020 року у справі №200/9334/19-а та від 14 липня 2021 року у справі №808/224/18 та в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для врахування судом першої інстанції.
Між тим, пунктом 75.1. статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки – цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Під час розгляду цієї справи, судом першої інстанції встановлено, що згідно акту камеральної перевірки від 30.09.2024 р №13868/07-16-24-12/3214700954 податковий орган зробив висновок щодо неможливостi застосування позивачем спрощеної системи оподаткування, оскільки в такого основний вид дiяльностi відповідає класу 61.l0 «Діяльність у сфері проводового електрозв`язку» та класу 61.90 «Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку».
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд першої інстанції звернув увагу на те, що згідно підпункту 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Водночас, статтею 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Аналізуючи предмет камеральної перевірки через призму наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що ПК України не передбачено можливості проведення контролюючим органом камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. 
Предметом камеральної перевірки можуть бути виключно помилки (порушення) у податковій звітності та/або її неподання (несвоєчасне подання). Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, контролюючий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків. 
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 19.03.2019 у справі № 803/1908/16, від 23.08.2019 у справі № 826/4242/15, від 06.02.2020 у справі № 813/87/16 та від 04.05.2023 у справі № 320/1040/19. 
Верховним Судом при розгляді аналогічних адміністративних справ сформував такі висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі № 805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі № 813/1346/18, від 05.06.2018 у справі № 813/4266/17).
Суд першої інстанції мотивовано виснував, що єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки, на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок прийняття рішення про –анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Разом із тим, матеріали справи не містять доказів проведення документальної перевірки позивача. Зокрема, акт №13868/07-16-24-12/3214700954 від 30.09.2024 було складено за наслідками проведення камеральної перевірки, що не відповідає вимогам ПК України щодо порядку та процедури проведення перевірок платників податків.
За таких обставин, суд мотивовано визнав у своєму рішенні, що складений відповідачем Акт №13868/07-16-24-12/3214700954 від 30.09.2024 із висновками щодо неможливостi застосування позивачем спрощеної системи оподаткування, у яких основний вид дiяльностi відповідає класу 61.l0 «Дiяльнiсть у сферi проводового електрозв`язку» та класу 61.90 «Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку» не може бути належним та допустимим доказом, що свідчить про виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірки порушення платником єдиного податку першої – третьої груп вимог, встановлених главою 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» Розділу XIV «Спеціальні податкові режими» ПК України та надає можливість для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку відповідно до абзацу 1 пункту 299.11 статті 299 ПК України.
Недотримання контролюючим органом процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, стало підставою того, що анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку третьої групи не відповідає положенням ПК України та здійснено контролюючим органом не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. 
За таких обставин саме прийняте ГУ ДПС у Закарпатській області рішення 237/07-16-24-12 від 06.11.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з порушенням процедури його прийняття, є самостійною підставою для його скасування.
З таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів апеляційного суду.
Досліджуючи акт перевірки щодо наявності в ФОП ОСОБА_1 видів діяльності, які відповідають класу 61.90 «Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку», яким встановлено порушення підпункту 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, з тих підстав, що застосування суб`єктами господарювання спрощеної системи оподаткування, у яких основний вид дiяльностi відповідає класу 61.90 «Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку» є неможливим, суд першої інстанції виснував, що цей висновок податкового органу ґрунтується на тому, що з набранням чинності 01.01.2022 Закону № 1089 платники єдиного податку – юридичні особи при постачанні електронних комунікаційних послуг не мають права застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.
Разом із тим, відповідно до пункту 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку третьої групи суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи – підприємці), які здійснюють діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.
Клас 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» розділу 61 «Телекомунікації (електрозв`язок)» КВЕД ДК 009:2010 включає такі види господарської діяльності, як надання спеціалізованих телекомунікаційних додатків, таких як супутниковий трекінг (визначення місцезнаходження через супутник), комунікаційна телеметрія (техніка вимірювання відстані), та експлуатацію радіолокаційних станцій; експлуатацію супутникових терміналів, функціонально пов`язаних з однією або більше наземними телекомунікаційними системами та здатними передавати й одержувати дані від супутникових систем; надання доступу до мережі Інтернет через мережі, встановлені між клієнтами та інтернет-провайдерами, що не належать або контролюють ISP, таких як комутований доступ до мережі Інтернет тощо; надання телефонного зв`язку та доступу до мережі Інтернет в загальнодоступних будівлях; надання телекомунікаційних послуг за допомогою існуючих телекомунікаційних з`єднань: передавання голосу в реальному часі через інтернет-протокол (VOIP) та перепродаж телекомунікаційних послуг (наприклад, купівля та перепродаж ємності мережі без надання додаткових послуг).
3 01.01.2022 набрав чинності Закон України від 16.12.2020 №1089-IX "Про електронні комунікації" (далі – Закон №1089-IX), який визначає правові та організаційні основи державної політики у сферах електронних комунікацій та радіочастотного спектра, а також права, обов`язки та відповідальність фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у відповідній діяльності або користуються електронними комунікаційними послугами.
Відповідно до визначень, наведених у частині 1 статті 2 Закону №1089-IX: 
- послуга доступу до мережі Інтернет - електронна комунікаційна послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується (пункт 80);
- електронна комунікаційна послуга – послуга, що полягає в прийманні та/або 
передачі інформації через електронні комунікаційні мережі, крім послуг з редакційним контролем змісту інформації, що передається за допомогою електронних комунікаційних мереж і послуг (пункт 27);
- постачальник електронних комунікаційних послуг – суб`єкт господарювання, який фактично надає та/або має право надавати електронні комунікаційні послуги на власних мережах та/або на мережах інших постачальників електронних комунікаційних послуг (пункт 87);
- постачальник електронних комунікаційних мереж – суб`єкт господарювання, який надає послуги доступу до електронної комунікаційної мережі, що знаходиться в його володінні, та до пов`язаних з нею засобів, або з використанням віртуальних мереж (пункт 85);
- оператор електронних комунікацій (оператор) – суб`єкт господарювання, який володіє, здійснює експлуатацію та управління електронними комунікаційними мережами та/або пов`язаними засобами; у разі постачання електронних комунікаційних мереж оператор вважається також постачальником електронних комунікаційних мереж; у разі постачання електронних комунікаційних послуг оператор вважається також постачальником електронних комунікаційних послуг (пункт 70).
Відповідно до статті 16 Закону N 1089-ІХ суб`єкти господарювання, які мають намір здійснювати господарську діяльність як постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг, повинні протягом місяця від початку такої діяльності надіслати до регуляторного органу повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері електронних комунікацій.
У Повідомленні зазначається вид та опис електронних комунікаційних послуг. Інформація вноситься до Повідомлення шляхом проставляння суб`єктом господарювання відмітки навпроти найменування відповідного виду послуг чи доступу. У разі відсутності в орієнтовному переліку видів електронних комунікаційних послуг, затвердженому регуляторним органом, послуги, яку надає суб`єкт господарювання, вид та опис такої послуги надаються в довільній формі.
Відповідно до статті 17 Закону N 1089-ІХ, регуляторний орган (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (далі – НКЕК) включає ці відомості та веде Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг в електронному вигляді за встановленими ним порядком та формою.
Згідно з частиною 2 статті 19 Закону №1089-IX право власності та право на технічне обслуговування і експлуатацію електронних комунікаційних мереж може належати будь-якій фізичній особі – підприємцю або юридичній особі, незалежно від форм власності, які є резидентами України. Надання електронних комунікаційних мереж та послуг на території України є виключним правом юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців, зареєстрованих відповідно до законодавства (резиденти України).
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 20.04.2022 №30 "Питання ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2022 за №502/37838 (зі змінами), затверджено Порядок ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг та його форму, а також Орієнтовний перелік видів електронних комунікаційних послуг.
Аналіз цих правових норм свідчить про те, що при поданні Повідомлення суб`єкт господарювання самостійно визначає необхідний перелік видів електронних комунікаційних послуг згідно з Орієнтовним переліком, а в разі відсутності в Орієнтовному переліку послуги, яку надає суб`єкт господарювання, вид та опис такої послуги надаються ним в довільній формі. На підставі поданих суб`єктами господарювання Повідомлень, НКЕК веде в електронному вигляді Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, за встановленими нею порядком та формою. Постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг у встановленому порядку отримують витяги з Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, які зокрема містять інформацію про код, вид та опис електронних комунікаційних послуг та код юридичних осіб за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України. Єдиним ресурсом, де відображаються актуальні дані про постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг, в тому числі про надання того чи іншого виду послуг у сфері електронних комунікацій, є Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг (далі – Реєстр). Документом, який може підтвердити право суб`єкта господарювання на надання того чи іншого виду послуг у сфері електронних комунікацій, є Витяг з Реєстру, наданий уповноваженими посадовими особами НКЕК.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягом з реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг від 23.10.2024 р. № 104-7310/104 ФОП ОСОБА_1 включений до Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг за № 3806, який надає послугу доступу до мережі Інтернет таких видів: код виду послуги IA.S1 – послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується, з використанням мережі фіксованого зв`язку; – послуги широкосмугового доступу до мережі Інтернет (а.с.29-30). 
Суд обґрунтовано звернув увагу, що згідно Додатку до рішення НКЕК від 03.04.2024 р. № 170 «Офіційне узагальнене роз`яснення щодо деяких питань визначення видів електронних комунікаційних послуг», надано такі визначення: 
– послуги доступу до мережі Інтернет (код послуги IA.S1) – послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується; 
– послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж (код послуги OS. S1) - послуга з підтримки у працездатному стані обладнання електронних комунікаційних мереж в процесі його експлуатації, при якому воно здатне виконувати задані функції, зберігаючи задані значення параметрів у межах, які встановлені в нормативно-технічній документації; експлуатації електронних комунікаційних мереж. (а.с.31-37).
Крім того, в Офіційному узагальненому роз`ясненні, яке міститься в Рішенні НКЕК від 03.04.2024 № 170 «Про надання офіційного узагальненого роз`яснення щодо деяких питань визначення видів електронних комунікаційних послуг», наведено види електронних комунікаційних послуг, які максимально відповідають видам діяльності, зазначеним у п. п. 8 п. п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПКУ, зокрема, це:
послуга міжособистісної електронної комунікації з використанням нумерації, Код послуги - ІС. S1; послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж, Код послуги - OS. S1. 
Тобто, лише при здійсненні цих 2 видів (ІС. SI, OS. S1) електронних комунікаційних послуг постачальник не може застосовувати спрощену систему оподаткування.
Як видно з матеріалів справи та судового рішення, будь яких доказів наявності у позивача такого виду діяльності як OS.SI: "Послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж" чи IC.SI "Послуга міжособистісної електронної комунікації з використанням нумерації" відповідачем суду не подано.
Досліджені обставини справи та аналіз наведених правових норм, дали обґрунтовану підставу суду першої інстанції погодитися з доводами позивача про те, що оскільки за змістом Витягу від 23.10.2024 р. № 104-7310/104 з Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг ФОП ОСОБА_1 включений до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг за № 3806, як постачальник електронних комунікаційних послуг, що надає послугу доступу до мережі Інтернет за кодом IA.S1, то позивач є постачальником електронних комунікаційних послуг, а не технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж.
Суд першої інстанції визнав доведеним, що дослідженими доказами підтверджено, позивач не здійснює жодного з видів діяльності, які передбачені підпунктом 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України. 
При цьому обмеження перебування на єдиному податку згідно з абз. 8 п. п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України стосується виключно суб`єктів, які безпосередньо здійснюють види діяльності, прямо зазначені у ПК України, зокрема, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж. 
Водночас, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у встановленому законом порядку шляхом проведення перевірки факту здійснення позивачем діяльності з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж. 
Доводи податкового органу про необхідність переходу на загальну систему оподаткування ґрунтуються виключно на податковій звітності, в якій зазначено КВЕД 61.90. Водночас зазначений вид діяльності включає перелік різних видів діяльності, здійснення чи нездійснення яких не було предметом камеральної перевірки. 
За таких обставин, оскільки позивач не здійснював видів діяльності, які передбачені підпунктом 291.5.1. пункту 291.5 статті 291 ПК України суд першої інстанції дійшов до переконання про недоведеність відповідачем наявності підстав для позбавлення позивача статусу платника єдиного податку та порушення відповідачем процедури його прийняття, а тому позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № 237//07-16-24-12 від 06.11.2024 р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 30.09.2024 підлягають задоволенню. 
Вирішуючи питання позовних вимог зобов`язального характеру та задовольняючи їх, суд першої інстанції звернув увагу на таке.
Відповідно до пункту 299.13 статті 299 ПК України з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку: податковий номер (для юридичної особи); найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи; дату (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; ставку єдиного податку; групу платника податку; види господарської діяльності (за наявності відповідних даних); дату виключення з реєстру платників єдиного податку. 
У випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру. 
Встановлення судом факту протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень стало підставою для усунення спричинених протиправним рішенням негативних юридичних наслідків та повернути платника податку у первинне правове становище, яке існувало до моменту прийняття протиправного рішення, вчинивши дії з поновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 30.09.2024.
Тому, судом першої інстанції правомірно зобов`язано поновити реєстрацію фізичною особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в реєстрі платників єдиного податку з 30.09.2024, шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. 
Водночас відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування своїх доводів, не довів дотримання процедури проведення перевірки та повноти правопорушення позивача у сфері податкових правовідносин, а тому приймаючи оскаржуване рішення, діяв протиправно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення.
Як видно зі змісту судового рішення при вирішенні питання судових витрат за правилами статті 139 КАС України, суд мотивовано прийняв рішення про часткове задоволення вимог позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. 
Будь-яких інших підстав для зміни чи скасування судового рішення, які передбачено вимогами статей 315 – 319 КАС України в апеляційній скарзі відповідачем не наведено. 
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі № 260/8181/24 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	Т. В. Онишкевич