номер провадження справи 19/71/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2026 Справа № 908/1392/26
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Давиденко І.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/1392/2
за позовом: Фізичної особи-підприємця Матюхи Дмитра Миколайовича (юр. адреса: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Герасімова Віталія Миколайовича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )
про стягнення 15 278,61 грн 

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 09.06.2026 надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Матюха Дмитра Миколайовича до Фізичної особи-підприємця Герасімова Віталія Миколайовича про стягнення 15278,61 грн, які складаються з: 12069,72 грн основного боргу за Договором поставки №STO219374 від 03.07.2025 та 3208,89 грн пені.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2026, справі присвоєно єдиний унікальний номер № 908/1392/26 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.06.2026, після усунення позивачем недоліків, які зумовили залишення позову без руху, позовну заяву Фізичної особи-підприємця Матюха Дмитра Миколайовича до Фізичної особи-підприємця Герасімова Віталія Миколайовича про стягнення 15 278,61 грн прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1392/26, присвоєно справі номер провадження 19/71/26, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; запропоновано відповідачу подати до суду не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, одночасно надіслати позивачу – копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку розгляду справи (з описом вкладення). Суд також зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
Позов обґрунтовано приписами ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України та мотивовано невиконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №STO219374 від 03.07.2025 оплати вартості отриманого товару у визначений договором спосіб та строк. За доводами позивача, порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений Договором спосіб та строк є підставою для стягнення заборгованості та нарахованої за прострочення виконання грошового зобов`язання пені у судовому порядку. До попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат позивачем віднесено 10000,00 грн витрат на правнику (правову) допомогу. 
Про відкриття провадження у справі та її розгляд судом відповідач повідомлений належним чином, з урахуванням наступного.
В частині 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Судом встановлено, що у відповідача Фізичної особи-підприємця Герасімова Віталія Миколайовича зареєстрований електронний кабінет відсутній.
Відповідно до відомостей (витяг) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження відповідача – Фізичної особи-підприємця Герасімова Віталія Миколайовича є: АДРЕСА_3 .
Згідно відповіді № 2876728 від 12.06.2026 щодо отримання інформації з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери – відомості щодо адреси реєстрації Герасімова Віталія Миколайовича співпадають з місцезнаходженням ФОП Герасімова В.М. 
Ухвала суду від 23.06.2026 про відкриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю зареєстрованого електронного кабінету у відповідача, була направлена останньому на адресу його місцезнаходження відповідно до відомостей з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з тим, зазначена ухвала 06.07.2026 була повернута підприємством поштового зв`язку до господарського суду без вручення адресату (відповідачу) з причин відсутності адресата. 
За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, Касаційний господарський суд, здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Верховний Суд у вказаній постанові також зазначив, що встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.
День невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду (зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 910/4430/21).
Судом встановлено, що в установлений ухвалою суду строк, відзив до суду не надійшов.
Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.
Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України встановлено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України).
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У відповідності до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
За таких обставин, суд визнав наявні в матеріалах справи №908/1392/26 письмові докази достатніми для всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, а також зважаючи на перебування судді-доповідача Давиденко І.В. у щорічній відпустці з 12.08.2026 по 28.08.2026 включно, справа № 908/1392/26 розглянута судом і рішення прийнято без його проголошення в перший після відпустки робочий день яким є 31.08.2026. 
.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ: 

Фізичною особою-підприємцем Матюхою Дмитром Миколайовичем (Постачальником, позивачем у справі) та Фізичною особою-підприємцем Герасімовим Віталієм Миколайовичем (Покупцем, відповідачем у справі) 03.07.2025 укладений договір поставки №STO219374 (надалі – Договір).
Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити безалкогольні напої, алкогольні напої, пиво, продукти харчування, продукти дитячого харчування, харчування для немовлят, продовольчі товари та інший товар в асортименті (надалі – Товар), на умовах, передбачених цим договором. 
Асортимент, кількість та ціна товару вказується у накладних, що оформлюються Постачальником, та є невід`ємною частиною даного договору. Сторони, підписуючи цей договір, згодні з тим, що накладна виконує за умовами цього договору функції специфікації, і саме у накладній зазначається кількість товару, ціна та загальна вартість партії товару, що поставляється на умовах даного договору. Партією товару вважається товар, визначений в одній накладній (п. 1.2 Договору). 
Згідно із п. 3.2 Договору поставка товару здійснюється на умовах поставки DDP в інтерпретації INKOTERMC 2020, із врахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають з умов цього договору. Адреси доставки вказуються Покупцем при замовленні товару. 
Пунктом 3.4 Договору визначено, що датою поставки вважається дата, вказана Постачальником на видатковій накладній та/або товарно-транспортній накладній. Підтвердження прийому товару є підпис матеріально-відповідальної особи та, за наявності, відбиток печатки або штампу Покупця на товаросупроводжувальних документах Постачальника, зразок якого Покупець зазначає в додатку № 1 (довіреності), який є невід`ємною частиною договору. 
За визначенням п. 5.2 Договору, оплата за Товар здійснюється Постачальником на умовах передплати або сплати по факту поставки. За згодою сторін можливі інші форми розрахунків, що не заборонені діючим законодавством. 
Відповідно до п. 6.2 Договору Покупець за даним договором несе наступну відповідальність, зокрема, у разі прострочення терміну оплати товару (п.5.2-5.3 Договору) Покупець оплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла в період прострочення, від вартості товару щодо якого прострочений термін оплати, а за прострочення більше 30 днів Покупець додатково сплачує штраф в сумі 2000,00 грн за кожною окремо накладною, за кожне допущене прострочення оплати товару. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України Покупець сплачує Постачальнику 30% річних від простроченої суми. 
Пунктом 9.1 Договору передбачено, що даний договір діє з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін (за наявності) сторін і до 31 грудня 2025 року. У випадку, якщо сторони за двадцять календарних днів до закінчення строку дії договору у письмовій формі не повідомлять про йог розірвання, договір вважається продовженим (пролонгованим) на кожний наступний календарний рік. Цей договір не може бути припинений якщо у сторін є невиконані зобов`язання. 
Сторонами підписано видаткові накладні:
- № STM00274706 від 19.06.2025 на суму 6 645,60 грн з ПДВ,
- № STM00274707 від 19.07.2025 на суму 5 424,12 грн з ПДВ.
На підтвердження факту поставка позивачем також надані відповідні товарно-транспортні накладні від 19.07.2025.
За поясненнями позивача, вартість отриманого товару відповідачем не оплачено, станом на час подання позову у відповідача наявна заборгованість за Договором на суму 12069,72 грн.
З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача 20.11.2025 та 21.05.2026 направлялись претензії №1911/25 від 19.11.2025 та № 1905/26 від 19.05.2026 щодо наявності заборгованості за Договором.
Претензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення. 
Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару у визначені договором спосіб та строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Правовідносини, що виникли між сторонами даного спору регулюються загальними положеннями про договір поставки.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. 
За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.
Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 2 статті 530 ЦК України унормовано, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Строк оплати товару визначено пунктом 5.2 Договору – оплата Товару здійснюється Постачальником на умовах передплати або сплати по факту поставки. 
Відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару у визначений строк, всупереч умов Договору та вимог чинного законодавства України, не виконав.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості отриманого товару у визначений Договором строк є доведеним. 
На виконання своїх зобов`язань відповідачем жодних дій не здійснено, після отримання претензій позивача та пред`явлення позову відповідач не висловлював наміру вчинити дії по оплаті заборгованості. А тому, суд визнає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за отриманий за Договором товар в розмірі 12069,72 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 3208,89 грн.
Відповідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.
Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частин другої та третьої ст. 546 ЦК України - пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").
Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. 
Позивачем вимога про стягнення пені заявлені на підставі п. 6.2 Договору, яким встановлено розмір пені за прострочення оплати – подвійна облікова ставка НБУ за кожний день прострочення, що діяла в період прострочення, від вартості товару щодо якого прострочений термін оплати.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 20.07.2025 по 01.06.2026 за простроченими сумами, суд встановив, до стягнення підлягає 3208,89 грн пені, як і визначено позивачем. Вимога про стягнення з відповідача пені задовольняється судом у заявленій сумі. 
Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Також стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною “права на суд”, адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Бурдов проти Росії”).
Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.
Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України, визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про виконання ним зобов`язання по оплаті отриманого товару у визначений Договором строк або звільнення його від такого обов`язку, суду не надав. 
На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.
Заявлені позивачем в попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу судом не розподіляються, оскільки доказів їх понесення на момент прийняття судового рішення позивачем не надано. 
Керуючись ст. ст. 11-15, 73-80, 86, 91, 129, 195, 210, 236-238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Герасімова Віталія Миколайовича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Матюхи Дмитра Миколайовича (юр. адреса: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) – 12069 (дванадцять тисяч шістдесят дев`ять) грн 72 коп. основного боргу та 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору. 
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 01.09.2026.

Суддя І.В. Давиденко 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.