Справа № 643/9448/26
Провадження № 2/643/6476/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2026   м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді Єрмак Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Діджи фінанс» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 434741 від 21.07.2024 в розмірі 11949,00 грн., 6000 грн. витрат на правову допомогу та 2 662,40 грн сплаченого судового збору.
Свої вимоги мотивувало тим, що 21.07.2024 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 434741. За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, для придбання товарів та/або робіт та/або послуг (на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору позики № 434741 від 21.07.2024 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті позикодавця. У відповідності до умов договору позики, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договору позики.
29.11.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС укладений договір факторингу №29112024. Згідно даного договору факторингу 29.11.2024 року відбулося відступлення права вимоги за договором позики № 434741 від 21.07.2024.
Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 11949 грн., із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 3500 грн.; сума заборгованості за відсотками становить 1449 грн.; сума заборгованості по комісії становить 0 грн.; сума заборгованості по штрафним санкціям становить 7000 грн. 
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 11.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.
Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує факту отримання коштів, але просить суд зменшити розмір пені до мінімально можливого рівня та зменшити витрати на правову допомогу до 1 500,00 грн.
Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що розрахунок пені виконано з чітким дотриманням балансу інтересів сторін та спеціальних захисних лімітів, встановлених законодавством. Оскільки ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» суворо обмежив штрафні санкції граничною лінією, передбаченою Законом України «Про споживче кредитування», та повністю припинив будь-які подальші нарахування після 12.10.2024, сума пені є остаточною, математично та законодавчо обґрунтованою. Також зазначив, що позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 грн. підлягають до задоволення.
Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив в яких просив позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задовольнити частково: стягнути тіло кредиту (3 500 грн) та проценти за період правомірного користування (1 449 грн). У задоволенні вимог щодо стягнення пені у розмірі 7 000 грн — відмовити повністю. У задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. задовольнити частково у розмір 1500 грн.
З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.07.2024 між ТОВ «Сіроко фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №434741 на суму 3500,00 грн, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «7Fd271».
Відповідно до умов вищевказаного договору: розмір кредиту 3500,00 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка (фіксована) 1,38 % в день, пеня 3 % в день.
ТОВ «Сіроко фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало грошові кошти в загальній сумі 3500,00 грн шляхом зарахування вказаних коштів на його банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується електронною платіжною інструкцією від 21.07.2024, та не заперечується відповідачем. 
29.11.2024 між ТОВ «Сіроко фінанс» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу №29112024, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко фінанс» відступило ТОВ «Діджи фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.07.2024 №434741.
Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу від 29.11.2024 № 29112024, ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №434741 від 21.07.2024 в сумі 11949 грн., із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 3500 грн.; сума заборгованості за відсотками становить 1449 грн.; сума заборгованості по комісії становить 0 грн.; сума заборгованості по штрафним санкціям становить 7000 грн. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за кредитним договором у сумі 4949,00 грн (3500,00 грн основний борг + 1449,00 грн проценти).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає (ст. 1077 ЦК України).
Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Разом з цим, щодо твердження ТОВ «Діджи Фінанс» про те, що ОСОБА_1 має заборгованість у виді штрафних санкцій у розмірі 7000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (постанова ВС від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23).
Отже, суд вважає, що нарахування штрафних санкцій за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 7000,00 грн слід відмовити.
З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 662,40 грн, які згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на його користь з відповідача.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Так, згідно договору про надання правової допомоги № 42649746 від 02 лютого 2025 року, детального опису робіт, акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, розмір послуг за надання правничої допомоги становить 6 000, 00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на правову допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на правову допомогу під час розгляду справи у сумі 6000,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.
Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правову допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у цій справі у сумі 3000, 00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в сумі 4949,00 грн, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102,70 грн (4949,00 грн: 11949,00 грн * 100 = 41,42% х 2662,40 грн = 1102,70 грн).
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. ст. 2, 81, 89, 141,247, 258, 259, 263-265, 268, ЦПК України, ст.ст.509, 526,610,1054ЦК України суд,-

ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором №434741 від 21.07.2024 у розмірі 4949 (чотири тисячі сорок дев`ять) грн 00 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн 70 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 20 коп.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, код ЄДРПОУ: 42649746.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ЄРМАК