П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12853/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капуш І.С. 
Суддя-доповідач - Сушко О.О. 
09 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О. 
суддів: Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незакриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП та невнесення відомостей про відсутність необхідності доставлення ОСОБА_1 та припинення його розшуку в системі «Інформаційний портал Національної поліції України»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 вжити заходів щодо внесення відомостей про відсутність необхідності доставлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та припинення його розшуку в системі «Інформаційний портал Національної поліції України».
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1 937,92 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що неправильно застосував норми матеріального права, не врахував сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності, безпідставно не визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо незакриття провадження та неприпинення розшуку, що, на думку апелянта, призвело до порушення його прав.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивача було належним чином повідомлено про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом вручення повістки. Однак у визначений час він не з`явився та не повідомив про причини неявки, чим не виконав обов`язок, передбачений законодавством.
За таких обставин відповідач, керуючись вимогами законодавства, звернувся до органів Національної поліції для доставлення позивача з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення та вніс відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію віл 21.10.1993 № 3543-ХП (далі Закон № 3543-ХІІ).
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація є комплексом заходів, спрямованих на переведення держави та її органів на функціонування в умовах особливого періоду. При цьому громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦК та СП у строки, зазначені в повістках чи інших документах, а територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють призов громадян на військову службу під час мобілізації у порядку, визначеному законом.
Згідно пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки ТЦК та СП, зокрема, здійснюють оповіщення громадян, ведуть та забезпечують захист даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звертаються до органів Національної поліції щодо доставлення осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, а також розглядають справи про такі адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення в порядку, визначеному законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (дачі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).
Пункт 56 цього ж Порядку визначає повноваження Національної поліції, яка за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ (додаток 20) здійснює, адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З урахуванням додатка 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані перебувати на військовому обліку, своєчасно прибувати за викликом ТЦК та СП, виконувати вимоги військового обліку, повідомляти про зміну персональних даних і місця проживання, проходити медичний огляд, подавати документи, що підтверджують право на відстрочку, та виконувати інші обов`язки, визначені законодавством у сфері військового обліку.
Відповідно до пункту 2 Правил, якщо за будь-яких обставин повістка районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надійшла, громадяни призовного віку прибувають до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову на строкову військову службу, визначеного указом Президента України.
Наведені нормативно-правові акти чітко регламентують як повноваження районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, так і обов`язки військовозобов`язаних щодо виконання військового обов`язку. Крім того, визначають органи та установи, які залучаються при організації та веденні військового обліку військовозобов`язаних.
З наведених вище норм вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки з метою виконання покладених на них завдань звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП (порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу; порушення законодавства про оборону. Мобілізаційну підготовку та мобілізацію) з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення.
Як встановлено, що позивач, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за викликом не з`явився. У зв`язку з неможливістю складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення відповідач у встановленому законом порядку звернувся до органів Національної поліції для доставлення позивача з метою складення протоколу та вніс відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Отже, відповідач діяв у межах наданих законом повноважень та у спосіб, визначений законодавством.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.