Справа № 305/467/26

П О С Т А Н О В А
Іменем України

18 червня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Шевчука В.В.
за участі секретаря судового засідання: Тайстри І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Релігійної організації Релігійної громади Свято-Ільїнського храму Української православної церкви (Православної церкви України) смт. Ясіня (Лопушанка) Рахівського району Закарпатської області в особі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поштак Юстина Степанівна, на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2026 року про забезпечення позову, постановлену головуючим суддею Ластовичаком В.Ю., в справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову (до подання позовної заяви)

встановив:

У лютому 2026 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову (до подання позовної заяви), у якій просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 305/528/20, виданого 23.01.2026 Рахівським районним судом, про усунення перешкод шляхом виселення 5 осіб, у тому числі заявниці, який перебуває на виконанні у Рахівському відділі ДВС у Рахівському районі Закарпатської області, до набрання законної сили судовим рішенням.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2026 року заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви задоволено частково.
Забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 305/528/20, виданого 23.01.2026 Рахівським районним судом Закарпатської області, про усунення перешкод у здійсненні Релігійної організації релігійної громади Свято-Ільїнського храму Української православної церкви (Православної церкви України) смт. Ясіня (Лопушанка) Рахівської району Закарпатської області права власності щодо житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом виселення з цього будинку відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на виконанні у Головного державного виконавця Рахівського відділу державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Булеца Н.В. (виконавче провадження № 80096070), до набрання законної сили судовим рішенням.

Релігійна громада Свято-Ільїнського храму Української православної церкви в особі Дячука І.І., в інтересах якої діє адвокат Поштак Ю.С., подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставних та помилкових висновків про те, що наявні підстави для забезпечення позову.
Вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є немотивованою та необґрунтованою. Суд не встановив реальних і доведених ризиків ускладнення виконання рішення суду, конкретних обставин, що підтверджують необхідність втручання, доказів неможливості подальшого захисту прав заявника.
Застосування забезпечення ґрунтується на припущеннях, незаконне блокування виконання рішення, що набрало законної сили є неприпустимим. 
Крім того, предмет майбутнього позову є визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, який видано у справі №305/528/20 на підставі рішення суду у іншій справі, яке набрало законної сили. Отже, забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, фактично є вирішенням справи по суті, що ж неприпустимим. 

Адвокат Поштак Ю.С., яка діє в інтересах Релігійної громади Свято-Ільїнського храму Української православної церкви в особі Дячука І.І., подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши ухвалу суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначав, що заявлений вид забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передбачений нормами чинного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України), є доцільним у цій справі й загалом співмірним із заявленими вимогами, оскільки у разі задоволення позову, що буде поданий, існують ризики істотного ускладнення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких звернувся до суду, у разі проведення примусового виселення заявниці та подальшого задоволення її позову, необхідно буде подавати додатково позов про вселення.
Вжиття заявленого заходу забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване виключно на збереження існуючого становища майна до завершення розгляду справи.
Забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав іншої особи (релігійної громади), оскільки нерухоме майно і надалі залишається у її власності, а лише тимчасово обмежується можливість його використання.
Права та інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не порушуються.

Однак, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.
Крім цього, беручи до уваги Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Верховний Суд у постановах від 31 липня 2024 року справа № 623/2015/21, від 29 липня 2024 року в справі № 761/80/23, від 15 липня 2024 року в справі № 361/5905/23 та інших виснував, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) виснувала, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Як наголошує Верховний Суд у постанові від 06 січня 2025 року у справі № 487/6151/23, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.
Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 201/9686/23.

Заявник звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви та просила зупинити виконання судового рішення, яке набрало законної сили. 
Предметом позову з яким у майбутньому заявник хоче звернутись до суду є визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, який виданий у справі №305/528/20.

Відтак, вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову, шляхом зупинення виконання рішення суду є фактично вирішення позову по суті. 
Вказаного суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову.
За таких обставин апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 12, 18, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

ухвалив:

апеляційну скаргу Релігійної організації Релігійної громади Свято-Ільїнського храму Української православної церкви (Православної церкви України) смт. Ясіня (Лопушанка) Рахівського району Закарпатської області в особі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поштак Юстина Степанівна, задовольнити. 

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2026 року про забезпечення позову (до подання позовної заяви) скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову (до подання позовної заяви) відмовити. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 червня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: