Справа № 755/10528/25 
Категорія 67 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання, Мельниченко К.Б., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про зменшення розміру заборгованості за аліментами.
Позовні вимоги обгрунтовані наявністю підстав для зменшення заборгованості за аліментами до 0,00 грн., з огляду на проходження військової служби в Збройних силах України; перебування на утриманні ще 2 малолітніх дітей; перебуванні відповідача з дитиною за кордоном та складнощами у спілкуванні з дитиною.
Відповідач заперечує проти позову виходячи недоведеності позовних вимог.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10.06.2025 дану справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.
Ухвалою від 27.06.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.
02.07.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про відмову у відкритті провадження у справі.
07.07.2025 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про відмову у відкритті провадження у справі.
15.07.2025 до суду від відповідача надійшов відзив.
12.08.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
16.07.2025 до суду від відповідача надійшла заява про розподіл судових витрат.
18.07.2025 до суду від позивача надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат.
29.07.2025 до суду від відповідача надійшла заява про відмову у прийнятті доказів.
30.07.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.
31.07.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів.
18.07.2025 до суду від позивача надійшли заперечення на заяву про відмову у прийнятті доказів.
06.08.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
31.07.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання про долучення доказів.
07.08.2025 до суду від позивача надійшли пояснення.
08.08.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
У судовому засіданні 16.10.2025 взяв участь позивач, інші учасники судової справи у судовому засіданні участь не взяли.
Ухвалою від 24.03.2026 постановлено клопотання відповідача про відмову у відкритті провадження у справі від 02.07.2025 залишено без задоволення; клопотання відповідача про відмову у прийнятті доказів від 29.07.2025, а також заперечення на клопотання про долучення доказів від 31.07.2025 залишено без задоволення; клопотання позивача про витребування доказів від 30.07.2025 залишено без задоволення; клопотання позивача про долучення доказів задоволено; відкладено судове засідання.
У судовому засіданні 06.05.2026 учасники судової справи участь не взяли.
За змістом ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 06.05.2026, за відсутності представників учасники судової справи, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.
Суд, керуючись приписами ч.1 ст. 244 ЦПК України суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення оголосивши дату та час його проголошення.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд встановив наступне.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.05.2019 у справі 755/2324/19 ухвалено шлюб між сторонами, який зареєстрований 15.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 821 - розірвати.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2019 у справі № 755/4387/19 ухвалено стягнути з позивачана користь відповідача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18.03.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
У вказаних Рішеннях судами встановлено, що 15.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого мають доньок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено.
Як свідчить Довідка МО України ВЧ НОМЕР_1 від 08.05.2025 №685 позивач перебуває на військовій службі при військовій частині НОМЕР_1 із 12.05.2023 по теперішній час.
За змістом посвідчення серії НОМЕР_2 від 27.08.2024 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Як свідчать банківські виписки відповідач приблизно сплатив 174 201,00 грн аліментів (суду надано нечіткі копії документів).
Відповідно до Звіту про здійсненні відрахування та виплати ВЧ НОМЕР_1 за період з 01.05.2024 по квітень 2025 по виконавчому листу №755/4387/19 від 08.02.2024 станом на квітень 2025 утримана сума аліментів складає 120 480,66 грн; борг по аліментах 22 435,77 грн, залишок - 546 114,15 грн; збільшення суми боргу, в зв`язку з надходженням іншого виконавчого - 40 375,33 грн; разом заборгованість - 586 489,48 грн.
Позивач вказує про перебування на утриманні ще 2 малолітніх дітей, народжених після винесення судового рішення про стягнення аліментів.
Позивач є батьком ОСОБА_7 який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 05.08.2025.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У відповідності до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до частини другої, третьої статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За змістом ст.. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.
За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Вказаний висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 381/1553/19-ц.
Отже, суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.
Можливість звільнення особи від сплати аліментів у випадку зміни її матеріального або сімейного стану, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, передбачена статтею 273 СК України.
Відповідно до частини першої статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обґрунтовуючи позовну вимоги про звільнення від сплати заборгованості позивач посилається на проходження військової служби в Збройних силах України; перебування на утриманні ще 2 малолітніх дітей; перебуванні відповідача з дитиною за кордоном та складнощами у спілкуванні з дитиною. 
При цьому, позивач не надав доказів погіршення свого матеріального стану, як і доказів покращення матеріального стану відповідача. За таких обставин, установивши, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів - залишити без задоволення;
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя          В.В. Гребенюк