ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року | Справа №160/9663/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.03.2026р. № 0146300708.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що прийняте відповідачем відносно нього оскаржуване податкове повідомлення- рішення не можна вважати таким, що відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, зокрема, щодо обґрунтованості. Податкове повідомлення-рішення прийняте без належного встановлення фактичних обставин, за відсутності достатніх, допустимих та належних доказів порушення позивачем вимог законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі №160/9663/26 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вважає, що підстави для задоволення позову відсутні та просить при винесенні рішення у справі звернути увагу на наступне.
У ході перевірки встановлено проведення контрольно розрахункової операції без застосування РРО (програмного РРО, розрахункової книжки) при продажу товарів (наданні послуг) надано аванс за легковий автомобіль Volkswagen tiguan 2014, номер шасі НОМЕР_1 , орієнтовна вартість якого складає 427 000,00 грн, на загальну суму 9 000, 00 грн.
Документ встановленої форми під час проведення розрахунку не створено та не видано, що призвело до порушення порядку проведення розрахунків.
З огляду на об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта, суб`єктивну сторону кожного конкретного правопорушення, дані порушення (не проведення через РРО та невидача розрахункового документа) є закінченими з моменту не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, а саме за відсутності відповідних розрахункових документів.
За першу з таких операцій потрібно застосувати штраф, як за перше порушення, а за кожну наступну – як за повторне (у підвищеному розмірі).
Приписами вказаних норм встановлено відповідальність, зокрема за непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій (відсутність відповідних розрахункових документів), при цьому, як слідує з норми, розмір фінансової санкції за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу – протягом календарного року.
Таким чином, розмір фінансових санкцій у даному випадку слід визначати з урахуванням кількості разів допущених правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.
Відповідач стверджє, що: фактична перевірка була призначена та проведена у відповідності з вимогами Податкового кодексу України, а наказ про її проведення містить всі
необхідні реквізити;
Процедура розгляду заперечень платника була дотримана, а позивач був належним чином повідомлений про час та місце засідання комісії.
Товариством надана відповідь на відзив, в якій підтримано позовні вимоги.
Позивач зазначає, що ГУ ДПС зосередилося переважно на процесуальних питаннях (правомірність призначення перевірки, дотримання процедури розгляду заперечень) та формальному посиланні на акт перевірки. При цьому у відзиві взагалі відсутні контраргументи щодо ключових позицій позивача.
Відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області наполягає, щодо винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 23.03.2026 №0146300708 діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ухвалою суду від 22.06.2026 продовжено строк розгляду справи №160/9663/26 на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.
Судом встановлено наступні обставини справи.
На підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 10.02.2026 №739-к фахівцями контролюючого органу була проведена фактична перевірка автомобільного майданчика «Planetavto» за адресою: 1-й провулок Гніванське шосе, м.Вінниця, за період з 01.01.2026 по дату закінчення перевірки з метою виявлення порушень вимог чинного законодавства з питань порядку проведення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлення державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки).
Підставою для видачі акту були п.п. 80.2.2 пункту 80.2 ст. 80, п. 69.27 підрозділу ХХ, ст.ст. 10,61,62 п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України.
За результатами перевірки складений акт фактичної перевірки від 20.02.2026 №/05/02-32-07-05/34410930 , яким встановлено :«На автомобільному майданчику «Planetavto», що розташований за адресою: 1-й провулок Гніванського шосе, м. Вінниця, здійснює господарську діяльність ТОВ «Автокредит Плюс» код ЄДРПОУ 34410930. При продажу легкового автомобіля Volkswagen Tiguan 2014, шасі НОМЕР_1 , надано готівковий авансовий платіж на суму 9000.00 грн. Дану розрахункову операцію працівником (менеджером) ТОВ «Автокредит Плюс», особою що здійснювала розрахункову операцію, ОСОБА_1 не проведено через РРО/ПРРО, відповідний розрахунковий документ встановленої форми та змісту на суму проведеної операції не створено та не видано/не надіслано ТОВ «Автокредит Плюс» код ЄДРПОУ 34410930 в особі директора Кравчути Віталія Анатолійовича, не забезпечено можливість здійснення безготівкових розрахунків за продаж товарів, послуг, термінал відсутній, чим порушено вимоги Постанови КМУ від 29.07.2022 року №894 (зі змінами та доповненнями).
Згідно п. 2.2.19 акту перевірки, сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків з урахуванням проведеної контрольної розрахункової операції – не зазначена; сума коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (загальна сума продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня) – не зазначена; сума готівкових коштів – не зазначена.
За висновками перевірки встановлено порушення:
п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР;
п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари» від 29.07.2022 №894.
Не погодившись з висновками перевірки 06.03.2026 ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» подало заперечення до акту перевірки.
За результатами розгляду заперечень Головним управлінням ДПС у Вінницькій області висновки акту залишені без змін, а заперечення – без задоволення.
23.03.2026 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі вищевказаного акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № 0146300708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9000,00 грн. за порушення вимог п. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» .
Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач з позовом звернувся до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України).
Частиною першою статті 15 Закону №265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, інших емітованих платіжних інструментів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.
Згідно підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Абзацом першим пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Так, підпунктом 75.1.3. пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно із положеннями пункту 80.1. статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Пункт 80.2 цієї статті передбачає, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підп.80.2.2);
письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування (підп.80.2.3);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підп.80.2.7).
По суті виявлених порушень, суд зазначає таке.
Відповідно до визначень, наведених у статті 2 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №265/95-ВР):
розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР (порушення, за які позивача притягнуто до відповідальності спірним податковим повідомленням-рішенням) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Висновки акту перевірки грунтувались на тому, що при продажу легкового автомобіля Volkswagen Tiguan 2014, шасі НОМЕР_1 , надано готівковий авансовий платіж на суму 9000,00 грн. Дану розрахункову операцію працівником (менеджером) ТОВ «Автокредит Плюс», особою що здійснювала розрахункову операцію, ОСОБА_1 не проведено через РРО/ПРРО, відповідний розрахунковий документ встановленої форми та змісту на суму проведеної операції не створено та не видано…»
Разом з тим вказаний легковий автомобіль Volkswagen Tiguan 2014, шасі НОМЕР_1 знаходився на автомайданчику «Planetavto» за місцем проведення фактичної перевірки, на підставі договору відповідального зберігання майна №APVI000000160438060 від 01.02.2026р, укладеного між ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» (Зберігач) і ОСОБА_2 (Поклажодавець).
Підпунктом 14.1.32 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що відповідальне зберігання - господарська операція, що здійснюється платником податків і передбачає передачу згідно з договорами схову матеріальних цінностей на зберігання іншій фізичній чи юридичній особі без права використання у господарському обороті такої особи з подальшим поверненням таких матеріальних цінностей платнику податків без зміни якісних або кількісних характеристик.
Виходячи зі змісту договору , зберігач не отримує права власності на майно. Його обов`язком відповідно до підп. 2.1.1 п. 2.1 договору є вживання всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку зберігання. 
Тобто, продаж такого майна є порушенням закону, що може тягнути за собю цивільну або кримінальну відповідальність.
Суд зазначає, що здійснювати в цьому випадку розрахункову операцію можливо, лише після зміни статусу автомобіля. Тобто, після розірвання договору зберігання та повернення майна поклажодавцю відповідно до підп. 2.1.4. п. 2.1 договору за актом приймання-передачі.
Доказів розірвання договору і повернення вказаного автомобіля поклажодавцю за актом приймання-передачі матеріали справи не містять.
Відповідно до підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.
Слід також вказати, що автомобіль знаходиться на виставковому майданчику, який призначений для демонстрації товарів, технологій чи послуг, дозволяє презентувати товар , проводити зустрічі, формувати попередні замовлення, укладати угоди безпосередньо на місці.
Продаж на виставковому майданчику може бути здійснено, якщо це передбачено форматом заходу, а учасник має відповідні дозвільні документи на виїзну чи ярмаркову торгівлю.
Натомість, контролюючим органом не доведено, що позивачем використовувався виставковий майданчик саме в цьому форматі. До того ж як зазначено вище продаж автомобілю, про який зазначено в акті був неможливим за відсутності у позивача правових підстав.
Не є також документально підтвердженим висновок контролюючого органу про отримання менеджером ОСОБА_1 готівкових коштів у розмірі 9000.00 грн.
Акті перевірки не містить інформації ,на підставі якого організаційно-розпорядчого документа здійснювалася контрольна розрахункова операція. 
У п. 2.2.19 акту фактична сума готівки на місці проведення розрахунків зазначена як «не визначена.
Відсутність фіксації передачі та наявності готівкових коштів у відповідному розділі акту свідчить про недоведеність факту проведення розрахункової операції, що прямо суперечить вимогам ст. 86 ПК України щодо об`єктивності, достовірності та повноти викладення фактів у акті перевірки.
Згідно підпункту 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки
комісія з питань розгляду заперечень, зокрема:
встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);
досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності.
При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.
При цьому, як вбачається з відповіді Головного управління ДПС у Вінницькій області №13819/6/02-32-07-05-14 від 20.03.2026р., вимоги зазначених норм фактично не були дотримані, оскільки контролюючий орган формально виклав зміст акту перевірки та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини; повторно навів позицію перевіряючих, викладену в акті перевірки; не надав жодної належної правової оцінки доводам платника податків, викладеним у запереченнях.
Зокрема, у відповіді контролюючого органу не спростовано доводи позивача щодо відсутності факту здійснення розрахункової операції, а саме:
- не надано оцінки тому, що в акті перевірки відсутні дані щодо фактичної наявності готівкових коштів;
- не наведено доказів фактичного отримання коштів працівником Товариства;
- не обґрунтовано, на підставі яких саме доказів встановлено факт передачі готівки.
-проігноровано доводи щодо правового статусу автомобіля;
- не спростовано аргумент про відсутність у Товариства права реалізації такого майна;
- не наведено мотивів, з яких контролюючий орган дійшов висновку про наявність продажу.
Суд погоджується з позивачем, що розгляд заперечень позивача на акт перевірки був проведений формально, і зводився до повторного викладу вже зроблених висновків в самому акті перевірки, чим було порушено принцип об`єктивності та неупередженості, ігнорування права платника податків на ефективний адміністративний захист.
Такий підхід суперечить не лише п. 86.7 ст. 86 ПК України, але й загальним принципам адміністративного судочинства, зокрема, принципам обґрунтованості рішень суб`єкта владних повноважень; належного мотивування рішень; врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
За приписами ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Контролюючим органом не доведено наявність порушення позивачем вимог пунктів1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР та правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій .
Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 2662,40 грн., що підтверджується копією платіжної інструкцією №9793 від 13.04.2026.
Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» (пр. Праці, буд. 2-Т, м. Дніпро, 49126, код ЄДРПОУ 34410930) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17- А , м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.03.2026р. № 0146300708.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» (пр. Праці, буд. 2-Т, м. Дніпро, 49126, код ЄДРПОУ 34410930) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17- А, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 44118658) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві ) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона