Справа № 673/398/26 
Провадження № 2/673/561/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
"01" липня 2026 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області 
в складі: головуючого судді – Мартинюка В.Б.,
за участю: секретаря судового засідання – Капітана В.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») 31 березня 2026 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 18 144,22 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.10.2021 року між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 436331386. Договір підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти перераховано на її банківську картку. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на момент подання позову становить 18 144,22 грн і складається з: заборгованості за тілом кредиту 14 997,70 грн та заборгованості за несплаченими відсотками 3 146,52 грн. Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС» внаслідок послідовного відступлення прав за ланцюжком договорів факторингу від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», згодом до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», і врешті до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС».
Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від АТ «ОЩАДБАНК» інформацію щодо належності відповідачці карткового рахунку та зарахування на нього коштів. На виконання ухвали АТ «ОЩАДБАНК» надало суду запитувану інформацію та виписку.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві він просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової повістки поштою за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про її виклик. Відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань від відповідачки до суду не надходило, про причини неявки вона суд не повідомила.
За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України.
Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, згідно з ст. 281 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до Паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» від 26.10.2021 ОСОБА_1 підтвердила своїм електронним підписом отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій.
26 жовтня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений Договір кредитної лінії № 436331386. Відповідачка приєдналася до умов договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з реквізитами підпису у тексті договору та Довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі, одноразовий ідентифікатор у вигляді алфавітно-цифрової послідовності «MNV42DN5» був відправлений відповідачці 26.10.2021 о 18:57:20 на номер телефону НОМЕР_1 та введений нею о 18:58:40.
Договором встановлені такі основні умови кредитування:
сума кредитного ліміту 15 000,00 гривень;
первісний строк кредитування (Дисконтний період) 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту, який має бути повернено до 25.11.2021;
процентні ставки за користування кредитом:
протягом Дисконтного періоду застосовується Дисконтна процентна ставка у розмірі 0,41% від суми кредиту за кожний день користування ним (149,65% річних);
відповідно до п. 1.9.3 Договору, у випадку користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів, умови щодо нарахування за дисконтною ставкою скасовуються з дати надання кредиту, і застосовується Базова процентна ставка у розмірі 1,98% в день (722,70% річних) від суми кредиту за кожний день користування ним;
умови автопролонгації: згідно з п. 1.12.1 Договору, сторони погодили, що у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;
відповідно до п. 1.12.2 Договору, з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати проценти з розрахунку 2,98% в день (1087,70% річних).
Згідно з умовами договору та Довідкою про дії позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі від 08.11.2023, кредитування здійснювалося двома траншами: перший транш у розмірі 8 500,00 грн було надано під час укладення договору 26.10.2021, а другий транш у розмірі 6 500,00 грн 03.11.2021, на підставі додаткової угоди про збільшення суми кредиту.
На підтвердження виконання умов зазначеного договору щодо видачі коштів позивачем були надані копії платіжних доручень, відповідно до яких ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ініціювало перерахування на банківську картку відповідачки № НОМЕР_2 коштів: 26.10.2021 року у сумі 8 500,00 грн (платіжне доручення № c8262e83-1ef0-40a1-9ae6-b15c0ad86613) та 03.11.2021 у сумі 6 500,00грн (платіжне доручення № dc67aad0-ff39-4c0f-8d92-e1acd65904ce).
Фактичне отримання цих коштів відповідачкою підтверджується інформацією Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», наданою листом на виконання ухвали суду про витребування доказів. АТ «Ощадбанк» підтвердило, що банківська картка № НОМЕР_3 емітована до рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), а фінансовим номером телефону за цією карткою є НОМЕР_5 . Згідно з доданими банком меморіальними ордерами на вказаний рахунок відповідачки було успішно зараховано відповідні суми кредиту: транзакція на суму 8 500,00 грн (меморіальний ордер від 27.10.2021) та транзакція на суму 6 500,00грн (меморіальний ордер від 04.11.2021).
Згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та розрахунками наступних кредиторів, відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 436331386 від 26.10.2021 року виконала лише частково.
Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, у період з 26.06.2021 по 05.05.2021 року відповідачка здійснила чотири платежі на загальну суму 15 364,50 грн (22.11.2021 1 447,30 грн; 15.12.2021 4 324,30 грн; 14.01.2022 5 243,40 грн; 13.02.2022 3 104,70 грн;05.05.2022 1 244,80 грн). 
Відповідно до наданого позивачем підсумкового розрахунку та виписки з особового рахунку за період 14.07.2025-26.12.2025, у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків за договором, кредиторами була нарахована заборгованість, загальний розмір якої станом на момент подання позову становить 18 144,22 грн. Зазначена сума складається із: заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) 14 997,70 грн та заборгованості за процентами 3 146,52 грн.
Право вимоги за кредитним договором № 436331386 від 26.10.2021 року перейшло до позивача внаслідок послідовного відступлення прав за ланцюжком договорів факторингу.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року до цього договору, право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Згідно з Реєстром, станом на дату відступлення загальна сума відступленої заборгованості становила 16 242,50 грн (з яких 14 997,70 грн тіло кредиту, 1 244,80 грн проценти). Виконання фактором зобов`язань щодо оплати за відступлені права вимоги підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 та Протоколом узгодження предмету факторингової операції від 05.05.2022.
30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 30/1023-01. Відповідно до Протоколу узгодження предмету факторингової операції та Витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023, право вимоги до відповідачки перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». Станом на дату цього відступлення сума заборгованості становила 18 144,22 грн (14 997,70 грн тіло кредиту, 3 146,52 грн проценти). Оплата за відступлення прав вимоги підтверджується відповідною платіжною інструкцією.
Надалі, 11 липня 2025 року, між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Клієнт) та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е. Перехід права вимоги до позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 14.07.2025 та Витягом з Реєстру боржників до цього договору, де зафіксовано відступлення вимог до ОСОБА_1 на загальну суму 18 144,22 грн. Оплатність цього переходу та виконання позивачем своїх фінансових зобов`язань підтверджується платіжними інструкціями про перерахування коштів від ТОВ «ФК «ЕЙС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», здійсненими у серпні-вересні 2025 року.
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ Про споживче кредитування договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 3 статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору, які обмежують права споживача порівняно з нормами закону, є нікчемними.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 5 ст. 43 ЦПК документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 8 ст. 43 ЦПК якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЦПК електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зробила такі висновки про правильне застосування норм права.
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
ВП ВС у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 уточнила власний правовий висновок, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Суд встановив, що між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору № 436331386 від 26.10.2021 року, укладеного в електронній формі. Відповідачка була обізнана з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків, та погодилася з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України прирівнюється до власноручного підпису та створює для сторін відповідні правові наслідки.
Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів двома траншами на загальну суму 15 000,00 грн (8 500,00 грн та 6 500,00грн) доведено матеріалами справи, зокрема інформацією та банківськими виписками АТ «Ощадбанк» про успішне зарахування цих коштів на картковий рахунок відповідачки.
Оцінюючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 3 146,52 грн, суд дійшов висновку про їх часткову обґрунтованість з огляду на наступне.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Як встановлено судом з умов договору, початковий строк кредитування (Дисконтний період) становив 30 днів. Згідно з п. 1.12.1 договору сторони передбачили, що у разі неповернення кредиту строк користування ним автоматично продовжується на кожен календарний день прострочення, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Отже, загальний узгоджений сторонами строк кредитування, в межах якого кредитодавець мав право нарахувати договірні відсотки, становить 120 днів, і цей строк закінчився 18 вересня 2021 року.
Натомість, згідно з розрахунками заборгованості, після 18.09.2021 року кредитори продовжували здійснювати нарахування процентів поза межами встановленого строку кредитування. З огляду на висновки Верховного Суду, такі нарахування як плата за користування кредитними коштами є безпідставними.
Водночас суд критично оцінює правомірність застосованих кредиторами ставок під час здійснення нарахувань у межах передбаченого умовами кредитного договрору 120-денного строку кредитування. Згідно з п. 1.9.3 Договору, у разі несвоєчасної оплати у Дисконтний період (30 днів), умови про дисконтну ставку 0,41% скасовуються ретроспективно, і застосовується базова ставка 1,38% на день. Крім того, п. 1.12.2 Договору передбачає, що за період 90-денної автопролонгації застосовується підвищена ставка 2,30% на день.
Оскільки застосування вказаних підвищених ставок (1,70% та 2,30%) прямо пов`язане з фактом невиконання зобов`язання (простроченням), такі умови є прихованою формою відповідальності боржника. Суд враховує, що прострочення виконання зобов`язання відбулося у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Відповідно до п. 13 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у цей період імперативно заборонялося збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин невиконання зобов`язань позичальником. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору, які обмежують права споживача порівняно з нормами закону, є нікчемними. Відтак, нарахування процентів повинно здійснюватися виключно за первісною фіксованою ставкою, що не погіршує умови для споживача, а саме за дисконтною ставкою 0,41% на день протягом усього 120-денного строку кредитування.
З огляду на це суд здійснює власний розрахунок правомірних процентів. За перші 30 днів (Дисконтний період):
з 26.10.2021 по 02.11.2021 (7 днів) на суму траншу 8 500,00 грн за ставкою 0,41% (34,85 грн/день) = 278,80 грн;
з 03.11.2021 по 25.11.2021 (23 дні) на загальну суму 15000,00 грн за ставкою 0,41% (61,50 грн/день) = 1 414,50 грн. Загалом за перші 30 днів: 1 693,30 грн. За період 90-денної автопролонгації (з 26.11.2021 по 23.02.2022) нарахування здійснюється за цією ж ставкою 0,41% (61,50 грн/день) на суму 15000,00 грн: 90 днів х 61,50 грн = 5 535,00 грн.
Загальна сума правомірно нарахованих процентів за 120 днів становить 7228,30 грн (1 693,30 + 5 535,00). Відповідачка здійснила часткову сплату коштів у розмірі 14 122,00 грн. Оскільки сума проведеного платежу перевищує розмір правомірно нарахованих процентів, залишок непогашеної заборгованості за процентами дорівнює 0 грн.
У свою чергу, надлишок сплачених коштів у розмірі 6 893,70 грн (14 122,00 - 7 228,30) відповідно до вимог законодавства та умов договору зараховується в рахунок погашення частини тіла кредиту. Таким чином, тіло кредиту є частково погашеним на суму 6 893,70 грн.
У задоволенні решти вимог про стягнення процентів та залишку тіла кредиту, що перевищує фактичну заборгованість з урахуванням внесених платежів, слід відмовити у зв`язку з їх незаконністю та безпідставністю.
Суд також зазначає, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Договір факторингу не може надавати новому кредитору більше прав щодо боржника, ніж передбачено первісним кредитним договором. Оскільки право на нарахування процентів за користування кредитом за договором № 436331386 остаточно припинилося 18.09.2021 року у зв`язку зі спливом загального 120-денного строку кредитування, нарахування наступними кредиторами (зокрема ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») додаткових сум процентів після цієї дати є неправомірним виходом за межі обсягу відступлених прав.
Враховуючи, що до позивача на підставі послідовного ланцюга договорів факторингу перейшло право вимоги до відповідачки, і цей факт документально підтверджений, позивач набув статусу нового кредитора та має право вимагати виконання зобов`язання в межах правомірних нарахувань.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 8106,30 грн (15000,00-6893,70), де 15000,00-тіло кредиту, 6893,70 надлишок сплачених коштів відповідачкою.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Суд задовольняє позовні вимоги на суму 8106,30 грн, що становить 44,68% від заявленої ціни позову (18144,22 грн). Таким чином, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1189,56 грн (2 662,40 грн * 44,68%).
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав копію Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду №25770935434 від 01.09.2025 до Договору про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025. Згідно з детальним описом, позивачу надано послуги (вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви, підготовка адвокатського запиту та клопотань) на загальну суму 7 000,00 грн.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, витрати на правову допомогу, обґрунтована сума яких визначена судом у розмірі 7000,00 грн, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача пропорційно сумі задоволених позовних вимог (44,68%), а саме у розмірі 3127,60 грн (7000,00 грн * 46,84%).
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 263-265, 354 ЦПК України,-

ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 436331386 від 26.10.2021 року у розмірі 8106,30 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1189,56 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3127,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, адреса місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складене 06.07.2026.
Суддя:	  	В. Б. Мартинюк