Справа № 147/1850/26 
Провадження № 2/147/914/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Борейко О. Г.,
із секретарем Задверняк Т. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -
ВСТАНОВИВ:
24 липня 2026 року до Тростянецького районного суду Вінницької області від представника позивача – адвоката Цвігун Альони Вадимівни надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 0524183901:02:005:0024, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стислий виклад позиції позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 0524183901:02:005:0024, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю, що підтверджується відповідною довідкою. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів житловий будинок позивачці та своєму сину ОСОБА_3 у рівних частках. У подальшому син спадкодавця відмовився від належної йому частки спадщини на користь ОСОБА_1 . 
Позивачка зазначає, що після смерті ОСОБА_2 вона оформила право на спадщину за заповітом на житловий будинок, однак земельна ділянка, на якій розташований цей будинок, до заповіту включена не була. У зв`язку з цим нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, пославшись, зокрема, на відсутність документів про родинний зв`язок із спадкодавцем або рішення суду про факт проживання однією сім`єю. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на положення статей 377, 1216, 1217, 1225, 1268 ЦК України, статті 120 ЗК України, а також правові висновки Верховного Суду щодо переходу до набувача нерухомого майна прав на земельну ділянку, на якій воно розташоване.
Позивачка вказує, що оскільки вона успадкувала житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці, право на зазначену земельну ділянку має перейти до неї у порядку спадкування. Водночас оформити спадкові права на землю в нотаріальному порядку вона не має можливості через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва.
У зв`язку з неможливістю оформлення права власності на земельну ділянку у позасудовому порядку позивачка звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 0524183901:02:005:0024, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
Ухвалою суду від 27 липня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання для розгляду справи; Витребувано від Другої Тростянецької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа №234/2014).
06 серпня 2026 року надійшов відзив на позовну заяву від Ободівської сільської ради, у якому вказує, що Ободівська сільська рада не заперечує щодо визнання позову ОСОБА_1 та просить розглядати справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.
20 серпня 2026 року до суду від Другої Тростянецької державної нотаріальної контори на виконання вимог ухвали надійшла копія спадкової справи №234/2014.
26 серпня 2026 року від представника позивача - адвоката Цвігун А. В. надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності позивача та її представника. Висловилась, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 26 серпня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання сторони та їх представники не прибули.
Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та їх представники подали заяви про розгляд справи без участі сторін, суд, відповідно до положень ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній матеріалів.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок та земельна ділянка, на якій він розташований (а.с. 38-58).
Згідно із заповітом від 11 грудня 1999 року ОСОБА_2 заповів належний йому житловий будинок позивачці ОСОБА_1 та своєму сину ОСОБА_3 у рівних частках (а.с. 50). ОСОБА_3 у подальшому відмовився від належної йому частки спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с. 48).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та оформила право на спадщину на житловий будинок. Водночас земельна ділянка, на якій розташований успадкований житловий будинок, до складу заповіданого майна окремо не включена (а.с. 41, 57, 58).
Відповідно до наданої копії спадкової справи встановлено, що за спадкодавцем була заведена спадкова справа №234/2014, у якій спадкоємцем за заповітом зокрема зазначена ОСОБА_1 (а.с. 38-58).
Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №649775 виданого ОСОБА_2 , спірна земельна ділянка має площу 0,2500 га, кадастровий номер 0524183901:02:005:0024, та розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Її цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вартість земельної ділянки відповідно до наданих матеріалів визначена у розмірі 49659,00 грн (а.с. 16).
Разом із тим постановою державного нотаріуса від 23 липня 2026 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку у зв`язку з відсутністю необхідних документів (а.с. 17).
Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку з оформленням позивачкою спадкових прав на земельну ділянку, на якій розташований успадкований нею житловий будинок, та стосуються права ОСОБА_1 на набуття права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною першою статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до частини другої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
Згідно з частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у встановленому законом порядку, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Аналогічний принцип закріплений у статті 120 ЗК України, якою врегульовано перехід прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, розміщений на ній.
Отже, чинне цивільне та земельне законодавство закріплює принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній об`єкта нерухомого майна, за яким право на земельну ділянку слідує за правом на нерухомість, що на ній розташована.
Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина.
За життя ОСОБА_2 склав заповіт від 11 грудня 1999 року, яким належний йому житловий будинок у с. Нова Ободівка заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках. ОСОБА_3 від належної йому частки спадщини відмовився на користь ОСОБА_1 . 
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та оформила спадкові права на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Водночас земельна ділянка, на якій розташований зазначений житловий будинок, безпосередньо у заповіті зазначена не була.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 0524183901:02:005:0024, цільове призначення якої – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, житловий будинок, право на який набула позивачка у порядку спадкування, та спірна земельна ділянка, на якій цей будинок розташований, пов`язані між собою як об`єкт нерухомого майна та земельна ділянка, призначена для його будівництва і обслуговування.
За змістом статті 1225 ЦК України спадкування житлового будинку має наслідком перехід до спадкоємця права на земельну ділянку, на якій цей будинок розташований, у тому обсязі та на тих умовах, які належали спадкодавцеві. Такий перехід права відповідає принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній нерухомості.
Суд також враховує, що позивачка вживала заходів для оформлення своїх спадкових прав у позасудовому порядку. Однак постановою державного нотаріуса від 23 липня 2026 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку. 
Отже, позивачка позбавлена можливості оформити право власності на спірну земельну ділянку в нотаріальному порядку, що зумовило необхідність звернення до суду за захистом свого майнового права шляхом його визнання.
Водночас суд враховує, що право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку підтверджується наявними у матеріалах справи правовстановлюючими документами, а земельна ділянка сформована, має визначену площу, кадастровий номер та цільове призначення. Даних про припинення права власності спадкодавця на неї, відчуження земельної ділянки іншій особі чи наявність прав інших осіб на спірну земельну ділянку матеріали справи не містять.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні.
Оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та набула право на житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці, а тому до неї у порядку спадкування переходить і право на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 0524183901:02:005:0024, на якій розташований успадкований нею житловий будинок.
Неможливість оформлення позивачкою спадкових прав на земельну ділянку в нотаріальному порядку підтверджена постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому обраний позивачкою спосіб захисту шляхом визнання права власності відповідає характеру спірних правовідносин та забезпечує ефективний захист її порушеного права.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір. 
Оскільки позов задоволено повністю, понесені позивачем судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 15, 16, 328, 377, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 0524183901:02:005:0024, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою:  АДРЕСА_1 ;
відповідач – Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області, код ЄДРПОУ – 04331107, адреса місцезнаходження: вул. Михайла Грушевського, 8, с. Ободівка, Гайсинський район, Вінницька область.

Суддя О. Г. Борейко